Severočeské muzeum v Liberci otevřelo zrekonstruovanou knihovnu. Hlavní proměna je ale skrytá

Severočeské muzeum v Liberci má od února zmodernizovanou historickou knihovnu. Na první pohled je to kulturní událost a hezká zpráva pro návštěvníky, ve skutečnosti je ale podstatnější něco jiného: za novým dřevem, regály a lepším vzhledem stojí širší projekt ochrany vzácných tisků, digitalizace a zpřístupnění sbírek, který má hodnotu přes 16 milionů korun.

Knihovny v muzeích bývají pro veřejnost trochu neviditelné. Návštěvník je často chápe jako zázemí pro odborníky, nikoli jako místo, které se ho osobně týká. To je omyl. Právě v takových prostorech se rozhoduje o tom, jestli budou historické dokumenty za deset, dvacet nebo padesát let ještě použitelné, dohledatelné a srozumitelně přístupné.

V Liberci navíc nejde o ledajaký fond. Muzejní knihovna vznikla už v roce 1873 a muzeum ji samo označuje za jednu z nejstarších evropských knihoven svého typu. Dnes má zhruba 70 000 svazků knih a periodik. To už není dekorace k historické budově, ale infrastruktura paměti kraje.

Nejde jen o opravenou místnost, ale o celý ochranný systém

Otevření zrekonstruované knihovny je nejviditelnější část celé akce. Jenže nejzajímavější je rozdíl mezi tím, co veřejnost vidí, a tím, co se skutečně financuje. Samotná rekonstrukce knihovny trvala rok a stála asi 3 miliony korun, ale celý projekt „Zlepšení ochrany a zpřístupnění knihovního a sbírkového fondu Severočeského muzea“ přesahuje 16 milionů korun.

Právě tento rozdíl stojí za pozornost. Nejde totiž o běžnou „rekonstrukci interiéru“, jakých kraje a města dělají desítky. Jde o kombinaci restaurátorských zásahů, vybavení pro digitalizaci, zázemí pro ukládání dat, moderního knihovního systému a úprav depozitárního provozu. Přeloženo do normální češtiny: nejde hlavně o to, aby knihovna vypadala lépe, ale aby se s fondem dalo bezpečněji pracovat, méně se ničil a více se dostal k lidem.

To je přesně ten typ investice, který nebývá mediálně vděčný, ale pro kulturní instituci je často důležitější než nová fasáda. Opravené dveře a regály potěší oko. Opravdu cenné je však to, že se zároveň zlepšují podmínky pro uchování a odborné zpracování toho, co už jednou ztracené být nesmí.

Co se vlastně zachraňuje a proč to není maličkost

Podle tiskové zprávy projde do roku 2027 odborným ošetřením 41 starých tisků ze 16. a 17. století a také 329 historických stavebních plánů z konce 19. století. Po restaurování mají být tyto materiály uloženy ve speciálních ochranných obalech.

Na papíře to může působit jako relativně malý počet. A právě tady je dobré být poctivý: sama náměstkyně Květa Vinklátová přiznává, že vzhledem k rozsahu sbírkového fondu jde pořád jen o malé procento sbírkových předmětů. Jenže i malé procento může být zásadní, pokud se týká nejohroženějších nebo nejcennějších částí fondu. U historických tisků a plánů obvykle nehraje roli množství, ale jedinečnost, stav a riziko další degradace.

Navíc nejde jen o „staré papíry“. Jde o prameny, s nimiž mohou pracovat historici, studenti, restaurátoři, architekti, památkáři i regionální badatelé. A jde také o materiály, které mají hodnotu pro vyprávění o samotném Liberci a severních Čechách. V době, kdy se často mluví o identitě měst a regionů jen v marketingových sloganech, je tohle mnohem pevnější základ: skutečné, dochované, odborně ošetřené prameny.

Digitalizace není módní slovo, ale způsob, jak sbírky opravdu zpřístupnit

Další podstatná část projektu se týká digitalizace. Muzeum pořídilo art skener pro šetrné snímání velkoformátových stavebních plánů a rozměrných dokumentů. To je důležité hned ze dvou důvodů. Zaprvé: s originály se nemusí manipulovat tak často. Zadruhé: dokumenty mohou být zpřístupněny i lidem, kteří do Liberce vůbec nepřijedou.

To je přesně moment, kdy veřejná investice začíná dávat širší smysl. Pokud kraj a evropské peníze platí ochranu kulturního dědictví, veřejnost z toho nemá mít jen pocit, že „něco hezkého se opravilo“. Má dostat i reálný přístup. Tady se to děje dvěma cestami: přes online katalog a přes digitální knihovnu.

Severočeské muzeum už dnes na svém webu uvádí, že online katalog knihovny funguje na systému Tritius, a zároveň připomíná, že část digitalizovaných historických dokumentů zpřístupňuje v evropské digitální knihovně Manuscriptorium. Nový projekt tedy nezačíná na zelené louce. Spíš posouvá už existující digitalizační úsilí na vyšší úroveň. A to je dobrá zpráva, protože kulturní instituce často ztrácejí tempo právě ve chvíli, kdy se po jednorázovém grantu nepodaří navázat dalším krokem.

Co se změní pro veřejnost, školy a badatele

Z pohledu běžného obyvatele Libereckého kraje je nejdůležitější jednoduchá otázka: co z toho budu mít já? Odpověď není bombastická, ale je poctivá.

Za prvé, návštěvníci muzea si mohou zrekonstruovanou knihovnu prohlédnout a prostor zjevně získal i reprezentativnější hodnotu. Za druhé, studenti a badatelé mají lepší podmínky pro práci s fondem. Za třetí, online katalog usnadňuje orientaci v tom, co knihovna vůbec má. A za čtvrté, digitalizace zvyšuje šanci, že část materiálů bude dostupná i bez fyzické návštěvy.

To jsou změny, které se mohou zdát nenápadné, ale v součtu znamenají hodně. Pro učitele a školy v regionu je to příležitost pracovat s místní historií konkrétněji. Pro odborníky je to menší bariéra při rešerši. Pro veřejnost je to signál, že muzeum nemá být jen místem, kam se chodí na výstavy, ale i institucí, která zpřístupňuje znalostní a dokumentační zázemí.

Na webu muzea jsou navíc uvedeny veřejné badatelské hodiny v úterý a ve čtvrtek od 13 do 16 hodin, jiný termín je možný po domluvě. Praktická rada tedy zní jednoduše: než do knihovny vyrazíte, vyplatí se zkontrolovat aktuální provoz na webu muzea a projít si online katalog. Ušetří Vám to cestu naslepo.

Peníze z IROP: důležitý detail, ne jen povinná věta do tiskové zprávy

Projekt je financován z Integrovaného regionálního operačního programu 2021–2027, konkrétně z 50. výzvy IROP pro muzea v režimu ITI. Dotace z IROP činí 12 755 453,28 Kč, krajský podíl 3 327 896,85 Kč. To je důležité i proto, že podobné projekty ukazují, jak se evropské a krajské peníze mohou proměnit v něco konkrétního a dlouhodobě užitečného.

U kulturních investic se často vede zkratkovitá debata: buď se projekt chválí jako krásná péče o dědictví, nebo se shazuje jako zbytečný luxus. Ve skutečnosti záleží na tom, co přesně je výsledkem. V tomto případě nejde jen o estetiku. Když se podaří spojit restaurování, ochranu, evidenci, digitalizaci a veřejný přístup, dává taková investice smysl i pragmaticky.

Zároveň je třeba dodat i druhou stranu. Jednorázový projekt sám o sobě kulturní infrastrukturu nespasí. Rozhodující bude, zda muzeum dokáže na tuto modernizaci dlouhodobě navázat: průběžně doplňovat data, rozšiřovat online zpřístupnění, držet badatelské služby funkční a udržet technologii i personální kapacitu. U kulturních institucí totiž často nebývá problém něco koupit, ale dlouhodobě to provozovat.

Malá zajímavost

Možná nejzajímavější na celé věci je, že Severočeské muzeum na svém webu uvádí knihovnu jako nejdéle fungující knihovnu na jednom místě v Liberci, a to od roku 1898. V době, kdy se ve veřejném prostoru neustále mluví o inovacích, je to hezká připomínka, že skutečná modernizace nemusí znamenat přetržení kontinuity. Tady se naopak investuje do toho, aby jedna velmi stará instituce mohla normálně fungovat i v digitálním století.

Cenný krok, živá služba

Zrekonstruovaná knihovna Severočeského muzea v Liberci je dobrá zpráva, ale ne proto, že je „krásná“. Dobrá zpráva je hlavně proto, že se za ní skrývá rozumně složený projekt: ochrana vzácných dokumentů, lepší evidence, digitalizace a postupné otevírání fondu veřejnosti.

Pro Liberecký kraj je to přesně ten typ kulturní investice, který má smysl i mimo slavnostní otevření. Nejen reprezentuje, ale také uchovává a zpřístupňuje. A to je v době rychlé spotřeby informací možná cennější než jakýkoli efektní kulturní slogan.

Teď bude zajímavé sledovat hlavně jednu věc: zda se podaří proměnit technologické a restaurátorské zázemí v dlouhodobě živou službu. Jestli ano, nebude nová knihovna jen opravenou místností, ale skutečně funkčním mostem mezi historickou pamětí a dnešní veřejností.

Odkazy a kontext

Liberecký kraj: „Severočeské muzeum v Liberci otevírá zrekonstruovanou knihovnu a představuje unikátní projekt na ochranu sbírek“, 27. března 2026.

Liberecký kraj – projektová karta „Zlepšení ochrany a zpřístupnění knihovního a sbírkového fondu Severočeského muzea“.

Severočeské muzeum v Liberci – stránka Knihovna: historie fondu, online katalog, digitální knihovna, badatelské hodiny a základní informace pro veřejnost.

IROP 2021–2027: 50. výzva IROP – Muzea – SC 4.4 (ITI), rámec dotační podpory.