Komunální volby 2026: jak poznat, komu opravdu svěřujete město

Komunální volby nejsou jen plakáty, hesla a usměvavé tváře na náměstí. V říjnu se rozhodne, kdo bude čtyři roky řešit chodníky, školy, byty, odpady, parkování, městské firmy i veřejné zakázky. Volič proto nemá věřit dojmu z billboardu. Může si poměrně rychle ověřit, kdo je skutečně volitelný, kdo kandidátku táhne, kdo ji platí a zda sliby odpovídají rozpočtu obce.

Komunální volby 2026 se mají konat 9. a 10. října a rozhodnou o praktické správě obcí na další čtyři roky.

U komunálních kampaní není povinný transparentní volební účet, výdajový limit ani povinné zveřejnění financování kampaně.

Volič může kandidáty prověřit přes kandidátky, rozpočty, zápisy zastupitelstva, registr smluv, ARES, NEN a veřejné otázky na financování kampaně.

Billboard vám nikdy neřekne, kdo bude po volbách hlasovat o prodeji městského pozemku. Leták ve schránce obvykle neukáže, kdo seděl v komisi, když se řešila zakázka na opravu školy. A úsměv lídra na sociálních sítích vám neprozradí, zda kandidátka umí číst rozpočet, nebo jen dobře skládat věty o „rozvoji města“.

Komunální volby v roce 2026 se mají konat 9. a 10. října 2026. Prezident Petr Pavel 26. června rozhodl o vyhlášení komunálních a senátních voleb; k vyhlášení dochází publikací rozhodnutí ve Sbírce zákonů a mezinárodních smluv.

Pro voliče to znamená, že čas na rozhodování začal. Ne až v říjnu, když přijdou lístky. Ne až ve chvíli, kdy se na náměstí objeví stánek s balonky. Teď je nejlepší chvíle začít si všímat, kdo ve vašem městě co slibuje, kdo mlčí, kdo mění názory a kdo se tváří jako nový člověk, přestože už roky rozhoduje z druhé řady.

Komunální volby jsou často podceňované. Přitom právě obec a město umí ovlivnit věci, které člověk vidí každý den: jestli má dítě místo ve školce, jestli se opraví chodník před domem, jestli město prodá pozemek developerovi, jestli zvedne poplatek za odpady, jestli bude mít byty pro seniory, jak nastaví parkování, komu svěří městskou firmu a jak bude zadávat zakázky.

Volič nemusí být detektiv. Stačí mu několik dobrých otázek.

První otázka: kdo je lídr a kdo je opravdu volitelný

V komunálních volbách je lákavé sledovat hlavně lídra. To je člověk na plakátu, v debatě, v reklamě, na prvním místě kandidátky. Jenže město nebude řídit billboard. Bude ho řídit zastupitelstvo, rada města, starosta, místostarostové, výbory, komise a často také lidé v městských firmách.

Ministerstvo vnitra připomíná, že kandidátní listiny mohou podávat politické strany a hnutí, jejich koalice, nezávislí kandidáti, sdružení nezávislých kandidátů nebo sdružení stran a nezávislých kandidátů. U každé kandidátky proto sledujte nejen název, ale i složení.

Praktická otázka zní: kdo je na prvních místech? Pokud strana v minulých volbách získala například tři mandáty a teď má podobnou podporu, reálně volitelní jsou hlavně první tři až čtyři lidé. Kandidát na 28. místě může být sympatický, ale pokud jeho uskupení nemá šanci na takový počet mandátů, jeho jméno spíš zdobí kandidátku, než aby reálně rozhodovalo.

Pozor ale na komunální systém křížkování. Volič může hlasovat pro celou kandidátku, pro jednotlivé kandidáty napříč kandidátkami, nebo kombinovat hlas pro jednu kandidátku s výběrem lidí z jiných kandidátek. Na hlasovacím lístku má tolik hlasů, kolik se v obci volí zastupitelů; způsob hlasování je v komunálních volbách specifický a liší se od sněmovních nebo krajských voleb. Proto má smysl znát nejen lídra, ale i další lidi na kandidátce.

Dobrá kandidátka se pozná i podle druhé řady. Má tam lidi, kteří rozumějí školství, dopravě, financím, sociálním službám, územnímu plánování nebo veřejným zakázkám? Nebo je to směs známých jmen, kamarádů, podnikatelů a lidí, o nichž se nedá dohledat téměř nic?

Čtěte také Jak poznat manipulaci: deset triků, které se opakují v politice, reklamě i médiích

Druhá otázka: kdo kandidátku financuje

Tady přichází nepříjemná část. U komunálních voleb v Česku je transparentnost financování slabší, než by si volič možná myslel.

Nový zákon č. 234/2025 Sb., o volebních kampaních a o transparentnosti a cílení politické reklamy, upravuje pravidla kampaní a politické reklamy. U komunálních voleb ale Ministerstvo vnitra výslovně uvádí, že se neuplatní pravidla financování volební kampaně: není stanovena povinnost zřizovat transparentní volební účet, není stanoven finanční limit výdajů a není zavedena povinnost zveřejňovat údaje o financování kampaně. Stejný zákon zároveň říká, že na kampaň do zastupitelstev obcí se nepoužije část třetí zákona, tedy část o financování volební kampaně.

To je pro voliče zásadní informace. Když vidíte ve městě desítky billboardů, placené příspěvky, tiskoviny, profesionální videa a drahou grafiku, nemusíte se z veřejných zdrojů snadno dozvědět, kdo to celé zaplatil. Kandidátka se může tvářit jako občanské sdružení sousedů, ale její kampaň může mít náklady, které běžná skupina sousedů jen těžko zaplatí z kasičky na kávu.

Co tedy dělat? Ptejte se veřejně a jednoduše: kolik kampaň stojí? Kdo ji platí? Přispěli podnikatelé, firmy, členové kandidátky, spolek, strana? Existuje dobrovolně zveřejněný účet? Zveřejní kandidátka po volbách přehled nákladů?

Kandidátka, která chce spravovat obecní rozpočet, by neměla mít problém vysvětlit vlastní kampaň. Pokud vám někdo odpoví „to je naše věc“, je to také odpověď.

Třetí otázka: sedí sliby s rozpočtem obce

Každá obec má svůj rozpočet. A právě rozpočet je nejlepší lék proti volebním pohádkám. Když někdo slibuje nové byty, parkovací domy, opravené školy, levnější odpady, sportovní halu, nové koupaliště a nižší zadlužení zároveň, zeptejte se: z čeho?

Volební program má být víc než seznam přání. U každého většího slibu by mělo být aspoň základní vysvětlení: kolik to může stát, z jakých peněz se to má platit, zda je projekt připravený, zda existuje pozemek, studie, stavební povolení, dotace nebo rozpočtová rezerva.

U komunálních voleb se často objevují tři typy slibů. První jsou sliby, které obec skutečně může splnit: opravy chodníků, pravidla pro městské byty, školská zařízení, poplatky, územní plán, městská zeleň, místní doprava, zadávání zakázek. Druhé jsou sliby, které obec může ovlivnit jen částečně: dostupnost lékařů, bezpečnost, ceny energií, krajská doprava, stav silnic vyšší třídy. Třetí jsou sliby, které obec téměř neovlivní, ale dobře znějí: obecné řeči o inflaci, celostátní ekonomice, „zlevnění života“ nebo „pořádku ve státě“.

Nejlepší kontrolní otázka zní: co jste pro to udělali už teď? Kdo byl v zastupitelstvu, radě nebo komisi, měl možnost hlasovat, navrhovat, připomínkovat a ptát se. U opozičních kandidátů se dá zkontrolovat, co navrhovali. U vládnoucích kandidátů se dá zkontrolovat, co skutečně prosadili. U nových kandidátů se dá zkontrolovat aspoň to, jestli jejich návrhy dávají smysl.

Komunální politika není literární soutěž o nejhezčí program. Je to správa konkrétních peněz.

Čtvrtá otázka: kdo má vazby na developery, městské firmy a zakázky

Tady se komunální volby stávají opravdu důležitými. Město nerozhoduje jen o lavičkách a slavnostech. Rozhoduje také o územním plánu, prodejích pozemků, investicích, stavebních projektech, zakázkách, nájemních smlouvách a městských firmách.

Ne každá vazba je problém. Podnikatel v zastupitelstvu není automaticky podezřelý. Developer není automaticky zlo. Člověk z městské firmy může mít užitečnou zkušenost. Problém vzniká ve chvíli, kdy volič neví, čí zájem kandidát vlastně zastupuje.

Praktická kontrola není složitá. Do ARESu lze zadat jméno člověka, název firmy nebo IČO a ověřit základní údaje o ekonomických subjektech registrovaných v Česku. V registru smluv lze vyhledávat smlouvy podle názvu subjektu, IČO, hodnoty, smluvní strany nebo textu ve smlouvě. V Národním elektronickém nástroji lze dohledávat dodavatele, zadavatele a veřejné zakázky. Výsledky voleb a historická data lze ověřovat na serveru Volby.cz Českého statistického úřadu.

Základní postup pro voliče:

Co ověřit | Kde začít | Co je varovný signál
Firmy kandidáta | ARES, obchodní rejstřík | Kandidát mluví o nezávislosti, ale vlastní firmy závislé na veřejných zakázkách.
Smlouvy s městem | Registr smluv | Firma kandidáta nebo jeho blízkého okolí opakovaně obchoduje s městem.
Zakázky | NEN, profily zadavatele, registr smluv | Stejní dodavatelé se vracejí u podobných zakázek bez jasného vysvětlení.
Hlasování v minulosti | zápisy zastupitelstva, usnesení rady | Kandidát dnes slibuje opak toho, pro co dříve hlasoval.
Územní plán a pozemky | úřední deska, materiály zastupitelstva | Kandidát prosazuje změny, z nichž může profitovat on, jeho firma nebo spojenci.

Jde o to ptát se na střet zájmů dřív, než se z něj stane kauza. Pokud kandidát podniká ve stavebnictví, realitách, odpadech, právních službách, dopravě nebo veřejných zakázkách, není to samo o sobě diskvalifikace. Ale měl by umět jasně říct, kdy se zdrží hlasování, jak bude zveřejňovat své vazby a jak zabrání tomu, aby město rozhodovalo v jeho prospěch.

Co už kandidát prosazoval nebo blokoval

Nejlepší předpověď budoucího chování není slogan, ale minulost. U lidí, kteří už v politice byli, se dívejte na tři věci: hlasování, návrhy a mlčení.

Hlasování ukáže, pro co skutečně zvedli ruku. Návrhy ukážou, zda uměli přijít s řešením, nebo jen komentovat práci jiných. Mlčení je často nejzajímavější: někdo čtyři roky sedí v zastupitelstvu, hlasuje s většinou, neklade nepříjemné otázky, a před volbami se probudí jako bojovník proti poměrům.

U vládnoucích stran se ptejte: co jste slíbili před čtyřmi lety a co je hotové? U opozice: co jste navrhli a proč to neprošlo? U nových uskupení: kdo z vás má zkušenost, kdo umí rozpočet a kdo bude chodit na výbory, až skončí kampaň?

Komunální politika má jednu výhodu: lidé jsou blízko. Zastupitelé nejsou abstraktní postavy z televize. Často je potkáte v obchodě, na sportovišti, ve škole, na zastávce. O to méně by jim měla procházet mlha.

Jak poznat skrytou politickou reklamu

Skrytá politická reklama nemusí vypadat jako plakát. Může to být „nezávislá“ facebooková stránka, lokální zpravodajský web bez jasného provozovatele, influencer, který najednou chválí konkrétního kandidáta, anketa vytvořená na míru, placený rozhovor, video bez označení zadavatele nebo „občanská iniciativa“, která útočí na konkurenci, ale neříká, kdo ji platí.

Nová evropská pravidla politické reklamy jsou přísnější než dřív. Úřad pro ochranu osobních údajů vysvětluje, že nařízení EU 2024/900 a relevantní ustanovení českého zákona č. 234/2025 Sb. jsou účinné od 10. října 2025. Politickou reklamou může být sdělení politického aktéra nebo sdělení určené k ovlivnění výsledku voleb, chování při hlasování nebo politického rozhodování na místní, regionální, národní i unijní úrovni. Nařízení EU 2024/900 je přímo použitelné ve všech členských státech a míří právě na transparentnost a cílení politické reklamy.

To je dobrá zpráva. Ale není to kouzelný štít. Velké platformy na evropskou regulaci zareagovaly různě; Meta oznámila, že od října 2025 v EU ukončí politickou, volební a společenskou reklamu na svých platformách. Jenže zákaz placené politické reklamy na části platforem neznamená, že politické ovlivňování zmizí. Může se přesunout do organických příspěvků, lokálních skupin, „občanských“ stránek, newsletterů, videí, komentářových sítí nebo influencer marketingu.

Volič si proto může položit pět rychlých otázek:

Kdo sdělení zveřejnil?
Je jasné, kdo stránku, web, video nebo leták provozuje?

Kdo za to platí?
Je sdělení označené jako reklama, spolupráce, politická reklama nebo placený obsah?

Komu to pomáhá?
I negativní kampaň proti jednomu uskupení často pomáhá někomu jinému.

Objevilo se to náhle před volbami?
Stránka, která čtyři roky mlčela a před volbami začne chrlit politický obsah, si zaslouží opatrnost.

Pracuje to s fakty, nebo s emocí?
Silná slova jako „zrada“, „mafie“, „rozkradené město“ nebo „jediná záchrana“ bez doložených dokumentů jsou varování, ne důkaz.

Co ukazují odborné studie: peníze a zakázky se potkávají

Podezření, že sponzoři a veřejné zakázky mohou být propojené, není jen hospodská řeč. Studie Vítězslava Titla, Kristofa De Witteho a Bennyho Geyse zkoumala česká data o firemních darech politickým stranám a veřejných zakázkách. Autoři pracovali s daty z let 2007 až 2014 a analyzovali, zda firemní dary politickým stranám souvisejí s přístupem k veřejným zakázkám.

Takovou studii nelze mechanicky převést na každé město a každou kandidátku. Neříká, že každý dárce je korupčník a každý politik obchoduje se zakázkami. Ukazuje ale důležitý obecný princip: politické financování a veřejné peníze se mají kontrolovat společně. Dar na kampaň může být občanská podpora. Může to ale být také investice do budoucího vlivu.

Mezinárodní organizace International IDEA popisuje politické financování přes čtyři hlavní oblasti: zákazy a limity soukromých příjmů, veřejné financování, regulaci výdajů a vykazování, dohled a sankce. OECD zase upozorňuje, že pokud jsou informace o financování kampaní veřejné, kontrola médií a občanské společnosti doplňuje státní dohled a pomáhá transparentnosti.

Z toho pro komunální volby plyne jednoduché pravidlo: čím méně povinných informací stát vyžaduje, tím víc se musí ptát voliči, novináři a místní veřejnost.

Čím méně povinných informací stát vyžaduje, tím víc se musí ptát voliči, novináři a místní veřejnost.

Jak to řeší jinde v Evropě

Evropa nemá jeden dokonalý model. Každá země si nese vlastní pravidla, tradice i slabiny. Přesto lze vidět několik inspirací.

Ve Spojeném království mají kandidáti v místních volbách výdajové limity. Electoral Commission pro místní volby v Anglii uvádí limit 960 liber plus 8 pencí za registrovaného voliče v daném volebním obvodu; kandidáti a jejich agenti zároveň podávají po volbách výkaz výdajů a darů. To neznamená, že britský systém je bez problémů. Znamená to ale, že lokální kandidát má jasnější osobní finanční rámec, než jaký má česká komunální kandidátka.

Ve Finsku dohlíží na financování kampaní a politických stran National Audit Office of Finland. Po komunálních volbách v roce 2025 úřad informoval, že všech 16 388 zvolených členů obecních zastupitelstev a náhradníků podalo zákonem požadované oznámení o financování kampaně. Finský model ukazuje, že i lokální politika může mít systematičtější zveřejňování financování.

Lotyšsko má specializovaný protikorupční úřad KNAB, který kontroluje financování politických stran a kampaní, včetně omezení darů, anonymních příspěvků, limitů předvolebních výdajů a povinných finančních oznámení. International IDEA navíc popisuje Lotyšsko jako případ země, která řeší politické finance i v digitálním věku a musela se vyrovnávat s problémy online kampaní.

Česko má v některých ohledech slušnou infrastrukturu: existuje Úřad pro dohled nad hospodařením politických stran a politických hnutí, registr smluv, ARES, NEN, Volby.cz, pravidla pro politickou reklamu a otevřená data. Slabina je jinde: u komunálních kampaní není povinný transparentní účet, není výdajový limit a není povinné zveřejnění financování kampaně. Právě tam, kde se rozhoduje o nejbližších pozemcích, bytech a zakázkách, je povinná finanční průhlednost slabší, než by odpovídalo významu rozhodnutí.

„Nezávislý“ neznamená automaticky nezávislý

Slovo „nezávislý“ má v komunálních volbách zvláštní kouzlo. Zní čistě, místně, nepoliticky. Jenže právní označení a skutečná nezávislost nejsou totéž.

Ministerstvo vnitra uvádí, že kandidát na kandidátce sdružení nezávislých kandidátů nebo nezávislý kandidát může být bez politické příslušnosti, ale může být také členem politické strany nebo hnutí. Znamená to, že volič by neměl podlehnout názvu. „Nezávislí pro město“ mohou být skutečně občanské uskupení. Mohou ale také nést podnikatelský, stranický nebo vlivový projekt, který je jen zabalený do příjemnějšího názvu.

Nejjednodušší kontrolní otázka zní: na kom je kandidátka závislá prakticky? Na místních lidech? Na členských příspěvcích? Na podnikateli? Na stranické centrále? Na developerovi? Na jedné silné rodině? Na člověku, který sám nekandiduje, ale všichni ho poslouchají?

V komunální politice není nejdůležitější, co má uskupení v názvu. Důležité je, kdo ho drží pohromadě.

Čtěte také Demokracie není jen volba. Co může občan dělat mezi volbami

Sedm otázek, které položte kandidátům před volbami

Nejde o akademický dotazník. Jde o otázky, které by měl kandidát do zastupitelstva umět zodpovědět bez vytáček.

Kdo zaplatil vaši kampaň a kolik přibližně stojí?
Kandidátka nemusí mít povinný transparentní volební účet, ale může zveřejnit financování dobrovolně.

Které tři sliby jsou pro vás závazné a z čeho je zaplatíte?
Obecná slova o „lepším městě“ nestačí. Chtějte priority a peníze.

Jak budete hlasovat u prodejů městských pozemků a změn územního plánu?
Tady často vznikají největší hodnoty pro soukromé vlastníky.

Máte vy, vaše firma nebo vaši blízcí smlouvy s městem, městskými firmami nebo příspěvkovými organizacemi?
Nejde o automatické obvinění. Jde o transparentnost.

Koho byste po volbách podpořili na starostu nebo primátora?
Volič má vědět, zda hlas pro jednu kandidátku není ve skutečnosti hlasem pro úplně jinou povolební sestavu.

Co jste v posledních čtyřech letech prosadili, navrhli nebo zablokovali?
U dosavadních politiků je minulost nejlepším programem.

Zveřejníte po volbách své hlasování, střety zájmů a schůzky k velkým investicím?
Ten, kdo chce rozhodovat o veřejných penězích, by měl snést veřejnou kontrolu.

Na co si dát pozor v Libereckém kraji i jinde

V menších a středních městech bývají vazby viditelnější, ale zároveň citlivější. Každý zná každého, kritika se bere osobně a „neptej se, vždyť je to soused“ bývá silný argument.

Jenže právě v takových městech může jeden hlas v zastupitelstvu rozhodnout o důležitých věcech: zda se prodá pozemek, zda projde změna územního plánu, zda se opraví škola, zda město vstoupí do velké investice, zda zakázku dostane firma s místními vazbami, zda obecní bytová politika zůstane sociální službou, nebo se změní v uzavřený systém pro vyvolené.

Volič by se neměl bát být slušně nepříjemný. V komunální politice nejde o to „nekazit atmosféru“. Jde o to, že čtyři roky po volbách už se špatná rozhodnutí opravují obtížně.

Závěr: nehledejte spasitele, hledejte kontrolovatelné lidi

Komunální volby nejsou soutěž o nejhezčí tvář města. Jsou to volby lidí, kteří budou rozhodovat o konkrétních penězích, majetku a službách. Nejlepší kandidát proto nemusí být ten, kdo slibuje nejvíc. Často je to ten, kdo umí říct, co nejde, co bude stát peníze, kde je riziko a s kým bude muset jednat.

Volič nemusí všechno prověřit dokonale. Stačí, když se nenechá vést jen dojmem. Podívat se na první místa kandidátky. Zkontrolovat minulá hlasování. Zeptat se na financování kampaně. Porovnat sliby s rozpočtem. Prověřit základní vazby v registrech. Všímat si skryté reklamy. A hlavně: chtít konkrétní odpovědi.

Komunální volby jsou nejbližší forma demokracie. Právě proto nejsou malé. V říjnu se nebude rozhodovat jen o tom, kdo bude mít kancelář na radnici. Bude se rozhodovat o tom, kdo dostane do ruky vaše chodníky, školy, byty, odpady, parkování, pozemky a zakázky. To je dost dobrý důvod podívat se za billboard.

Zdroje a kontext
[1] Prezident republiky rozhodl o vyhlášení voleb do Senátu a do zastupitelstev obcí, Pražský hrad, 26. června 2026.
https://www.hrad.cz/cs/pro-media/tiskove-zpravy/aktualni-tiskove-zpravy/prezident-republiky-rozhodl-o-vyhlaseni-voleb-do-senatu-a-do-zastupitelstev-obci-19380
[2] Ministerstvo vnitra: Informace o podmínkách kandidatury ve volbách do zastupitelstev obcí v roce 2026, publikováno 3. června 2026.
https://mv.gov.cz/volby/clanek/informace-o-podminkach-kandidatury-ve-volbach-do-zastupitelstev-obci-v-roce-2026.aspx
[3] Ministerstvo vnitra: Regulace volební kampaně v komunálních volbách 2026, část „Jak je regulována volební kampaň?“
https://mv.gov.cz/volby/clanek/informace-o-podminkach-kandidatury-ve-volbach-do-zastupitelstev-obci-v-roce-2026.aspx
[4] Zákon č. 491/2001 Sb., o volbách do zastupitelstev obcí.
https://www.zakonyprolidi.cz/cs/2001-491
[5] Zákon č. 234/2025 Sb., o volebních kampaních a o transparentnosti a cílení politické reklamy.
https://www.zakonyprolidi.cz/cs/2025-234
[6] ARES – Administrativní registr ekonomických subjektů, Ministerstvo financí ČR.
https://ares.gov.cz/ekonomicke-subjekty
[7] Registr smluv – podrobné vyhledávání.
https://smlouvy.gov.cz/vyhledavani
[8] Národní elektronický nástroj, portál NEN.
https://nen.nipez.cz/
[9] Volby.cz, Český statistický úřad.
https://www.volby.cz/
[10] Úřad pro ochranu osobních údajů: Politická reklama – otázky a odpovědi.
https://uoou.gov.cz/verejnost/qa-otazky-a-odpovedi/politicka-reklama
[11] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2024/900 o transparentnosti a cílení politické reklamy, EUR-Lex.
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/ALL/?uri=CELEX%3A32024R0900
[12] Meta: Ending Political, Electoral and Social Issue Advertising in the EU, 25. července 2025.
https://about.fb.com/news/2025/07/ending-political-electoral-and-social-issue-advertising-in-the-eu/
[13] Titl, V.; De Witte, K.; Geys, B.: Political donations, public procurement and government efficiency, European Economic Review, 2019.
https://ideas.repec.org/a/eee/eecrev/v111y2019icp443-458.html
[14] International IDEA: Political Finance Database.
https://www.idea.int/data-tools/data/political-finance-database
[15] OECD: Integrity in Political Finance in Greece – část o významu veřejné kontroly financování kampaní.
https://www.oecd.org/en/publications/2018/11/integrity-in-political-finance-in-greece_g1g92984/full-report/component-7.html
[16] Electoral Commission: How much can you spend? Guidance for candidates and agents at local government elections in England, aktualizováno 2. dubna 2026.
https://www.electoralcommission.org.uk/guidance-candidates-and-agents-local-government-elections-england/candidate-spending/how-much-can-you-spend
[17] Electoral Commission: Campaign spending – Candidates.
https://www.electoralcommission.org.uk/political-registration-and-regulation/financial-reporting/campaign-spending-candidates
[18] National Audit Office of Finland: Report on the oversight of election campaign funding in the 2025 municipal elections, 16. prosince 2025.
https://vtv.fi/en/report/report-on-the-oversight-of-election-campaign-funding-in-the-2025-municipal-elections/
[19] KNAB: Political Party Financing, Latvia.
https://www.knab.gov.lv/en/political-party-financing
[20] International IDEA: Political Finance in the Digital Age – A Case Study of Latvia.