Jablonec přitvrzuje bezpečnostní režim: rozumný posun, nebo drahá demonstrace síly?

Jablonec nad Nisou posiluje městskou policii hned v několika směrech: přidává lidi, otevřel nové pracoviště na autobusovém nádraží, chystá služební psy, drony a také dlouhé palné zbraně pro vybrané strážníky. Na první pohled to působí jako tvrdá odpověď na napjatou atmosféru ve městě. Jenže tvrdší výbava ještě sama o sobě neznamená větší bezpečí — a už vůbec ne automaticky vyšší pocit bezpečí.

Jablonec má skutečné problémy: konfliktní lokality v centru, dlouhodobě citlivé autobusové nádraží, roky diskutovaný (již vyřešený) Neptun, bezdomovectví, rušení veřejného pořádku, alkohol na veřejnosti, přestupky v dopravě a napětí kolem některých sociálně vyloučených míst. To všechno je reálné. Z veřejně dostupných dokumentů ale zároveň neplyne, že by město čelilo prudkému nárůstu ozbrojeného násilí, který by sám o sobě vysvětloval potřebu „přitvrdit“ právě směrem k dlouhým zbraním.

Jinými slovy: posun je právně i organizačně regulérní, ale otázka jeho přiměřenosti a skutečného účinku je složitější. V běžném životě Jablonce budou pravděpodobně důležitější okrskáři, viditelná přítomnost hlídek, práce u autobusového nádraží, rychlá reakce na nepořádek a jasná komunikace s občany než to, že ve skladu leží šest karabin pro krizovou situaci.

Co se v Jablonci právě mění

Městská policie v Jablonci za rok 2025 vykázala 13 574 přestupků, tedy meziročně o 3 754 více. Na místě vyřešila 5 736 přestupků, uložila pokuty za 4,18 milionu Kč, využila kamerový systém u 564 událostí a podle města dnes plně pokrývá všech sedm okrsků. Město zároveň uvádí, že v roce 2025 měl sbor rozpočet 68,3 milionu Kč, že přijal 11 nových strážníků, sedm jich odešlo, a že chce početní stav postupně navýšit až na 70 strážníků. Podle iROZHLASu slouží nyní kolem 55 strážníků a jeden strážník vychází přibližně na 1 milion Kč ročně.

Do toho přišly další kroky. Od 1. dubna 2026 funguje nové pracoviště městské policie na autobusovém nádraží, otevřené ve všední dny od 7.00 do 19.00. Město tvrdí, že místo vybralo na základě analýzy zásahů a dlouhodobé exponovanosti lokality. Současně oznámilo plánované zapojení dronů pro monitoring veřejného pořádku a krizových situací, rozvoj služební kynologie a také pořízení dlouhých palných zbraní pro vybrané, speciálně vycvičené strážníky. Podle vedení města nemají být dlouhé zbraně součástí běžné hlídkové práce, ale zálohou pro mimořádné situace typu aktivní útočník.

Tohle už není kosmetická úprava. Je to soubor kroků, který mění charakter městské policie z klasického „městského pořádkového sboru“ směrem k širší bezpečnostní službě s větším technologickým dohledem, silnější personální základnou a rezervou pro krizové zásahy. Otázka není, zda se to děje. Děje. Otázka je, zda to odpovídá tomu, co Jablonec skutečně potřebuje.

Kdo městskou policii zřizuje, řídí a co vlastně smí

Obecní, v Jablonci tedy městskou policii zřizuje statutární město. Podle zákona obecní policii řídí starosta, ve statutárním městě prakticky primátor, pokud zastupitelstvo nepověří jiného člena zastupitelstva. Jablonecké organizační materiály skutečně ukazují městskou policii v linii pod primátorem; v čele samotného sboru stojí ředitel městské policie Michal Švarc. To je důležité: nejde o autonomní ozbrojenou strukturu mimo město, ale o nástroj samosprávy, za jehož směřování nese politickou odpovědnost vedení města.

Poslání městské policie je ze zákona jiné než u Policie ČR. Nemá vyšetřovat složitou trestnou činnost ani suplovat stát. Jejím jádrem je místní veřejný pořádek, prevence, dohled v ulicích, řešení přestupků, spolupráce s policií a dalšími složkami, práce s kamerovým systémem, dohled nad dopravou v rozsahu daném zákonem a rychlá reakce na to, co lidé ve městě zažívají každý den: hluk, vandalismus, rušení nočního klidu, problematické parkování, alkohol v zakázaných místech, psy, konflikty ve veřejném prostoru. Městská policie je užitečná tehdy, když je vidět, když zná lokality a když její zásah přináší uklidnění, ne když jen sbírá body v prezentacích.

Co přesně bylo pořízeno a za kolik — a co naopak zatím nevíme

U nejnovějšího balíku je problém s transparentností. Ve veřejně dostupných materiálech lze dohledat, že město chce pořídit šest útočných karabin a dva drony; u služebních psů zaznělo, že první belgický ovčák nastoupil či měl nastoupit od 1. dubna a druhý pes má následovat. U nového pracoviště na autobusovém nádraží je známé umístění a provozní režim. Přesnou pořizovací cenu karabin, dronů a kynologie se ale z veřejně dohledaných podkladů nepodařilo potvrdit. To samo o sobě není důkaz ničeho nekalého. Je to ale legitimní důvod, proč se ptát, kolik to stojí a podle jakých pravidel bylo či bude nakoupeno.

Naopak u staršího posilování bezpečnostní infrastruktury je město konkrétní. V roce 2024 schválilo navýšení rozpočtu městské policie o 2,485 milionu Kč. Z toho šlo 642 tisíc Kč na navýšení počtu strážníků, 402 tisíc Kč na datové služby a přenosy z online kamer ve třech vozidlech a třech osobních kamerách a 1,44 milionu Kč na modernizaci a doplnění městského kamerového systému. V materiálu je výslovně zmíněna mobilní kamera nezávislá na napájení, 360° multisenzorická kamera s detekcí hluku a odkaz na problémové lokality včetně Neptunu. Přitvrzování tedy nezačalo puškou; začalo už dříve přes dohled, techniku a personální stabilizaci.

To je důležitý moment. Když dnes někdo mluví o „novém tvrdém Jablonci“, je fér dodat, že jde spíš o pokračování trendu než o náhlý zlom. Město už několik let posiluje kamerový systém, bodycamy, okrskáře, asistenty prevence kriminality a dopravní dohled. Dnešní balík se liší hlavně tím, že k tomu přidává symbolicky mnohem citlivější prvky: psy, drony a dlouhé zbraně.

Je Jablonec opravdu tak nebezpečný, aby to potřeboval?

Tady je potřeba oddělit reálné problémy od bezpečnostní rétoriky. Reálné problémy Jablonec bezpochyby má. Městské materiály popisují dlouhodobé potíže v centru, v okolí autobusového nádraží, v parcích, u přehrady a v sociálně zasažených lokalitách. Mluví o bezdomovectví, lidech s psychiatrickými a závislostními problémy, o incidentech s mládeží, o napětí kolem ubytoven a o tom, že na sociálních sítích po medializovaných incidentech roste nenávistná atmosféra. Zastupitelské debaty kolem Neptunu navíc ukázaly, že část obyvatel centra vnímala tuto lokalitu jako zásadní zdroj zhoršeného pocitu bezpečí.

Jenže stejné městské dokumenty zároveň přiznávají i nepříjemnou věc: snížený pocit bezpečí nebyl v předchozích letech tvrdě doložen výzkumem a „pocitové mapy bezpečí“ ne vždy odpovídají skutečné nebezpečnosti míst. Město samo proto v roce 2025 spustilo dotazník k pocitu bezpečí. Ve veřejně dohledaných zdrojích se nepodařilo najít úplné souhrnné výsledky. To je slabé místo celé debaty. O tvrdším bezpečnostním režimu se mluví hlasitěji než o tom, jak přesně město měří, co se v ulicích opravdu děje a co je spíš směs sociálního napětí, nepořádku a strachu.

Navíc samotná struktura přestupků ukazuje, že největší meziroční nárůst v roce 2025 nastal u dopravy a odpadů, nikoli u veřejně komunikovaného fyzického konfliktu. Městská policie je zjevně aktivní a zásadní v provozu města, ale z veřejných čísel nelze vyčíst, že by Jablonec čelil mimořádné vlně násilné kriminality, která by sama vysvětlovala důraz na karabiny. Naopak: běžná práce MP je stále hlavně o pořádku, dopravě, lokalitách a prevenci.

Neptun, autobusové nádraží a politika viditelného pořádku

Pokud má dnešní bezpečnostní posun konkrétní politický kořen, nejspíš neleží v nějaké jedné tajné poradě vedení městské policie, ale v dlouhodobém tlaku na řešení centra města. Neptun se stal symbolem toho, že Jablonec dlouho toleroval místo, které podle části místních zhoršovalo pořádek i pocit bezpečí. Ve veřejné debatě se opakovaně objevovalo, že děti jsou v ulici do noci, lidé pouštějí hudbu, lokalita je konfliktní a město musí jednat. Když pak město Neptun kupovalo, zazníval i strach, aby se problém jen nepřelil jinam.

Právě tady dává smysl interpretace, že dnešní „upgrade“ městské policie je z velké části opožděná institucionální odpověď na starší problém, který se politicky táhl delší dobu. Samotné město v souhrnu za rok 2025 uvádí, že práce okrskářů pomohla situaci kolem Neptunu zklidnit. To je důležité zjištění: pokud něco podle oficiálních materiálů fungovalo, nebyla to puška, ale lokální přítomnost a každodenní práce v terénu.

Nové pracoviště na autobusovém nádraží do stejné logiky zapadá. Dává smysl. Autobusové nádraží je dlouhodobě exponované místo a přítomnost strážníků tam může mít praktický dopad. Zároveň je třeba dodat, že pracoviště funguje jen ve všední dny od 7 do 19 hodin. Kdo čeká, že tím město automaticky vyřeší noční nebo víkendové problémy, čeká víc, než bylo skutečně zřízeno.

V minulosti bylo z obdobných důvodů zřízeno pracoviště městské policie v objektu prodejny Albert na sídlišti Na Vršku. Nicméně to samo o sobě zdejší problémy nevyřešilo, dokonce i místní obyvatelé označili toto gesto jako spíše kosmetické, v praxi neúčinné a městské policisty za pasivní.

Pomůže to opravdu pocitu bezpečí?

Ano — ale jen část balíku. Vyšší počet strážníků, plnější pokrytí okrsků, lepší základna u nádraží, asistenti prevence kriminality, kynologie a rychlejší reakce v problémových lokalitách mohou běžnému obyvateli přinést zcela konkrétní rozdíl. Lidé vnímají bezpečí hlavně očima: jestli je někdo v ulici, jestli reaguje, jestli zná místo a jestli se tam opakovaný problém opravdu vrací méně často. V tomhle směru má posílení městské policie šanci fungovat.

Ne — pokud si od toho město slibuje psychologický efekt samotným „přitvrzením“. Drony mohou být užitečné při pátrání, na větších akcích nebo při monitoringu rizikových situací. Služební pes bude reálně použitelný. Ale dlouhá zbraň uložená pro výjimečný krizový scénář pravděpodobně běžnému obyvateli Jablonce nezlepší úterý odpoledne na Mírovém náměstí ani večer u autobusáku. Její praktická hodnota může být legitimní jako rezerva pro krajní situaci. Její dopad na každodenní pocit bezpečí bude ale nejspíš minimální, zatímco její symbolický dopad je velký.

Jablonec má totiž spíš problém s pořádkem, konfliktními lokalitami a sociálním napětím než s tím, že by ve městě chyběla municipální protiútočná jednotka. Když město prezentuje pušky ve stejné větě jako bezpečí v ulicích, riskuje, že směšuje dvě úplně odlišné roviny. A to je přesně chvíle, kdy se z rozumného bezpečnostního opatření může stát politické divadlo.

Rozpačitý pozorovatel může vidět podivnou směs militarizace a neprůhlednosti

Militarizační riziko v symbolické rovině tu je. Ne proto, že by se městská policie automaticky změnila v polovojenský sbor, ale proto, že veřejná komunikace o dlouhých zbraních a krizové připravenosti posouvá obraz městské policie od „městských strážníků“ k tvrdší bezpečnostní instituci (snad až na úroveň policie státní). To může být pro část veřejnosti uklidňující a pro jinou část zneklidňující. Je to politické rozhodnutí o stylu, jakým chce město působit.

Zároveň také platí, že u citlivých nákupů tohoto typu má veřejnost právo na maximální transparentnost: kolik přesně stojí karabiny, drony, výcvik, kynologie, servis, skladování, kdo byl dodavatel, podle jakého postupu se nakupovalo a kdo rozhodnutí podepsal. Absence takových detailů ve snadno dostupné veřejné komunikaci není důkaz nekalosti. Je to ale slabina, kterou by město mělo odstranit samo, dřív než to za něj udělá podezírání.

Nejpřesvědčivější vysvětlení dnešního posunu je zatím prozaičtější: kombinace dlouhodobého tlaku na pořádek v centru, úspěšnější personální stabilizace, nových technických možností a legislativního rámce, který dlouhé zbraně připouští. To je mnohem pravděpodobnější než teorie o skryté „militantní akci“ vedení městské policie. Kritický novinářský problém tedy dnes neleží v dokazování spiknutí, ale v hlídání přiměřenosti, transparentnosti a měřitelných výsledků.

Kde končí městská policie a začíná Policie ČR?

Hranice je v zásadě jasná: městská policie má hlídat místní veřejný pořádek v rámci obce, být vidět v ulicích, řešit přestupky, klid, nádraží, parky, dopravu a první zákrok na místě; Policie ČR je naproti tomu hlavní ozbrojený bezpečnostní sbor státu pro trestnou činnost, vyšetřování, závažné násilí a krizové situace. Zákon dnes umožňuje, aby obec určené strážníky vybavila i dlouhou palnou služební zbraní, a prováděcí vyhláška na to výslovně navazuje povinným výcvikem; podobně i drony mohou být legitimní pomocný prostředek.

Městská policie nemá nahrazovat státní policii: může být technicky lépe vybavená, ale nesmí se proměnit ve druhou Policii ČR. Mez tedy nepřekračuje tehdy, když tyto prostředky slouží jen jako doplněk pro výjimečné situace a pro místní pořádek; překročila by ji ve chvíli, kdy by z mimořádné výbavy udělala běžný styl hlídkové práce nebo začala suplovat vyšetřování a represivní roli státu.

Jak by měla městská policie fungovat teď

Jestli chce město obhájit tvrdší výbavu, musí o to víc zlepšit měkké jádro služby. Strážníci mají být víc v ulicích než v tiskových zprávách. Okrskáři mají být dohledatelní a znát lokality. Autobusové nádraží má mít měřitelný efekt, ne jen novou ceduli na budově. Drony mají být používány podle jasných pravidel a jen tam, kde je to skutečně odůvodněné. A dlouhé zbraně mají zůstat tím, čím mají podle města být: rezervou pro výjimečnou krizovou situaci, ne marketingovým symbolem pořádku.

Město by proto mělo zveřejňovat minimálně čtyři věci: přesné náklady nového vybavení, pravidla jeho použití, souhrnné výsledky průzkumu pocitu bezpečí a každoroční vyhodnocení, zda posílení opravdu vedlo ke zlepšení v konkrétních lokalitách. Bez toho zůstane debata v mlze mezi dojmem a propagací.

Praktická příručka pro občany Jablonce

Kdy volat městskou policii:

Když jde o veřejný pořádek ve městě: rušení nočního klidu, konflikty na ulici bez bezprostředního ohrožení života, alkohol nebo jiné přestupky na veřejnosti, vandalismus v průběhu, problémové parkování a stání, volně pobíhající psy, opakovaný nepořádek v lokalitě, problémy v parcích, u nádraží, u hřišť nebo v okolí domu. Základní linka je 156, v Jablonci funguje i stálá služba na telefonech zveřejněných městem.

Kdy nevolat jen městskou policii, ale rovnou Policii ČR:

Když jde o trestný čin, násilí, ozbrojenou osobu, vloupání, loupež, domácí násilí, vážné vyhrožování, aktivního útočníka nebo situaci, kde hrozí bezprostřední nebezpečí. V takovém případě je na místě linka 158, případně 112. Tady už městská policie může pomoci, ale nemá nahrazovat státní policii.

Co od městské policie očekávat:

Rychlý výjezd podle závažnosti, základní zajištění místa, ztotožnění osob, řešení přestupku nebo předání věci Policii ČR, pokud už přesahuje kompetence městské policie. U opakovaných problémů má smysl žádat i návazné řešení přes okrskáře, ne jen jednorázový výjezd.

Na čem trvat:

Na tom, aby bylo jasné, zda jde o přestupek, nebo už o věc pro Policii ČR; zda byla událost zadokumentována; kdo ji řešil; a u opakovaných problémů, kdo je místně příslušný okrskář. U dlouhodobých potíží je rozumné chtít i zpětnou vazbu, zda se lokalita dostala do pravidelného dohledu.

Kam posílat podněty a stížnosti:

Běžné podněty lze posílat přímo městské policii, případně řešit přes stálou službu. Formální stížnosti se podávají písemně přes podatelnu Magistrátu města Jablonec nad Nisou; město má pro stížnosti vlastní pravidla. Podle metodiky Ministerstva vnitra se stížnost na osobu, která obecní policii řídí, podává zastupitelstvu obce.

Malá zajímavost na okraj: nejsilnější zbraní jsou kamery a data

Nejtvrdší symbol dnešního posunu nejsou zbraně, ale možná něco mnohem méně nápadného: kamery a data. Už v roce 2024 šly významné peníze do online kamer ve vozidlech, bodycamů, mobilní kamery a multisenzorické kamery s detekcí hluku. V roce 2025 pak město uvádí už 44 kamerových bodů a 57 kamer. To je možná pro běžný život Jablonce důležitější změna než šest karabin. Kamera a hlídka v ulici mění město každý den. A právě v tom se rozhoduje, zda město jen „přitvrdilo“, nebo opravdu začalo lépe vládnout veřejnému prostoru.

Občané nemají hodnotit sílu městské policie podle výzbroje, ale podle výsledků

Jablonec neudělal nic nezákonného ani mimořádně exotického. Posilování městské policie je regulérní, právně možné a v části kroků i rozumné. Více strážníků, lepší pokrytí města, práce u autobusového nádraží, okrskáři, prevence a cílené zásahy v problémových lokalitách mohou být správná cesta. Jenže přesně tady musí občané zbystřit: legální ještě neznamená automaticky přiměřené a účinné.

Jablonec nepotřebuje bezpečnostní kulisu. Potřebuje měřitelně klidnější centrum, funkční reakce na nepořádek, menší chaos u nádraží, lepší práci s problémovými místy a poctivou kontrolu toho, za co město utrácí. Jestli se z dnešního „přitvrzení“ stane jen dražší image tvrdosti, bude to špatně. Jestli ale město zveřejní jak výsledky výzkumu bezpečnosti, tak pravidla a náklady a nechá se podle nich soudit, může se z toho stát dospělý posun. Občané Jablonce by proto neměli tleskat ani panikařit. Měli by chtít jediné: méně dojmu, více důkazů; méně symbolů, více výsledků. A na tom trvat pokaždé, když město mluví o bezpečí.

Odkazy a kontext

Statutární město Jablonec nad Nisou – Více jak 13 tis. přestupků, dohled v ulicích i personální stabilita; rozpočet, počet přestupků, kamery, personální vývoj, okrskáři, APK.

Statutární město Jablonec nad Nisou – Připravenost na krizové situace a nové vybavení / Moderní technologie a rozvoj služeb / Strážníci nově na autobusovém nádraží; dlouhé zbraně, drony, nové pracoviště.

Rozpočtové opatření města Jablonec 2024 pro městskou policii; přesné položky za 2,485 milionu Kč na personální posílení a techniku.

Bezpečnost, prevence kriminality a občanské soužití / plán sociálního začleňování města; kontext veřejného pořádku, pocitu bezpečí, sociálního napětí a limitů měření.

Zápis zastupitelstva k Neptunu; politické a místní pozadí debaty o bezpečí v centru Jablonce.

Ministerstvo vnitra + zákonný rámec změn obecní policie + iROZHLAS; řízení obecní policie, kompetence, výcvik pro dlouhé zbraně a doplňující detaily k počtu karabin, dronů a kynologii.