Neptun v Jablonci: město míří k odkupu firmy, ne domu. Co přesně schválili zastupitelé a co to znamená?

Jablonec se po letech problémů opět pohnul v kauze Neptun. Zastupitelé 20. listopadu 2025 schválili záměr odkoupit ne samotnou budovu, ale celý obchodní podíl ve firmě Neuman byty Jablonec s.r.o., která ubytovnu vlastní. Zároveň si nastavili strop 35 milionů korun a podmínku, že ve firmě nezůstane nic jiného než Neptun a žádné „cizí“ dluhy. Je to alibismus, nebo regulérní pokus, jak ukončit roky tolerovaný „byznys s chudobou“, který ničí okolí dvou základních škol a pěti školek v hustě obydlené části města? Zároveň je to krok, který v sobě nese velké politické, finanční i morální dilema.

Co přesně zastupitelé schválili

Usnesení ZM/158/2025 říká v kostce tři klíčové věci:

město bere na vědomí petici občanů za odkoupení ubytovny do majetku města,

schvaluje záměr odkupu 100 % obchodního podílu ve společnosti Neuman byty Jablonec s.r.o., která Neptun vlastní,

podmiňuje obchod tím, že firma bude v okamžiku převodu vlastnit jen nemovitosti tvořící Neptun a nebude zatížena závazky, které s tímto majetkem nesouvisejí.

Primátor Miloš Vele dostal zároveň tři úkoly: vyjednávat spolu s vyjednávacím týmem s majitelem, nechat udělat hloubkovou prověrku firmy (due diligence) a připravit analýzu dalšího využití Neptunu – tedy co bude dál: přeměna na byty, dotace, prodej podílu dál atd.

Jinými slovy: nejde ještě o „koupili jsme Neptun“. Jde o politické rozhodnutí, že město je ochotné jít touto cestou, pokud čísla a právní rozbory vyjdou.

Videozáznam z jednání

Záznam celého jednání na YouTube: video „Zastupitelstvo 20.11.2025“ na kanálu Statutární město Jablonec nad Nisou je označeno jako
„Záznam z jednání Zastupitelstva statutárního města Jablonec nad Nisou ze dne 20.11.2025“.

Kdo je kdo v příběhu Neptunu

Neuman byty Jablonec s.r.o. – firma, která vlastní budovu Neptunu. Majitel: Josef Neuman.

Dostupné bydlení Severní Čechy s.r.o. – firma, která ubytovnu provozuje a uzavírá smlouvy s nájemníky; inkasuje nájemné hrazené z dávek.

Majitelem firmy Dostupné bydlení Severní Čechy s.r.o. byl donedávna uváděn Adam Dušek (bývalý krajský lídr ČSSD). Jako aktuální skutečný majitel je od srpna 2025 v evidenci na Hlídači státu uvedena Irena Sklenářová (dříve jednatelka firmy). Adam Dušek z evidence skutečných majitelů vymizel.

Kdo je Irena Sklenářová a jaké vazby se skrývají pod povrchem?

Irena Sklenářová je od roku 2020 „tváří“ firmy navenek (jednatelka). Od srpna 2025 je i formálním vlastníkem (100 % podíl) a skutečným majitelem.

Převzetí podílu přichází až poté, co se kolem „Dostupného bydlení“ a ubytoven Adama Duška rozjíždí větší veřejný tlak a kauzy (Mnichovo Hradiště, Neptun, další města). Její napojení na byznys se sociálním bydlením lze vysledovat z obchodního rejstříku – firma Sever servis Liberec s.r.o. (ex Ubytování pod Ještědem). Případ známý z právě z Mnichova Hradiště potvrzuje, že Irena Sklenářová není jen „papírový jednatel“, ale reálně vystupuje jako zástupkyně firmy při jednání s obcemi v případech, které velmi připomínají Neptun: nákup levnějších objektů, přestavba na ubytovny, klienti na dávkách, odpor místních.

Investigativní server HlídacíPes.org v článku o bývalém europoslanci Robertu Duškovi uvádí, že Adam Dušek je jeho syn, a že spolu s Irenou Sklenářovou, kterou text popisuje jako „Duškovu první manželku“, vystupují jako jednatelé firmy Sunnep Corporation s.r.o. (firma spojená s aktivitami rodiny Duškových).

Jedná se o tvrzení z veřejných zdrojů, nikoli domněnku. Co nemůžeme z veřejných zdrojů zodpovědně tvrdit, jsou motivy:

zda jde o krycí přepis kvůli reputaci,

zda jsou za tím interní rodinné majetkové dohody,

nebo jiné důvody.

Existuje také politická stopa Ireny Sklenářové – na vzorovém hlasovacím lístku pro krajské volby 2020 (Liberecký kraj) ji Ministerstvo vnitra uvádí jako kandidátku ČSSD („51 let, na mateřské dovolené, Liberec, členka ČSSD“).

Shrňme si známé skutečnosti:

Skutečný majitel Dostupného bydlení:

Firma Dostupné bydlení Severní Čechy s.r.o., kterou dříve ovládal Adam Dušek, dnes patří Ireně Sklenářové. Ta je od roku 2020 jednatelkou firmy a od srpna 2025 i jejím jediným společníkem a skutečným majitelem podle evidence skutečných majitelů.

Role Sklenářové v síti ubytoven:

Irena Sklenářová dlouhodobě figuruje ve firmách rodiny Duškových. Nejprve jako jednatelka, po roce 2025 i jako formální vlastník hlavních ubytovacích společností. Z pohledu registrů tak přebírá roli, kterou veřejnost dosud spojovala především se jménem Adama Duška.

Vztah k Neuman byty / Neptunu:

Budovu ubytovny Neptun vlastní společnost Neuman byty Jablonec s.r.o. podnikatele Josefa Neumana. Neuman tak inkasuje nájemné za objekt, zatímco provoz ubytovny – a tedy i sociální byznys s dávkami – zajišťují firmy z okruhu rodiny Duškových, aktuálně vlastněné Irenou Sklenářovou.

Kontext:

Motivy, proč se v roce 2025 majetkové podíly v ubytovacích firmách převádějí z Adama Duška právě na Irenu Sklenářovou, nejsou z veřejných rejstříků zřejmé. Z dostupných dat však vyplývá, že nejde o zcela nový subjekt, ale o pokračování stejného podnikání v pozměněné vlastnické konfiguraci.

Co znamená „odkoupení obchodního podílu“

Představte si to na jednoduchém příměru:

Koupit budovu = kupujete přímo ten panelák. Řešíte převod nemovitosti na katastru, případné zástavy, smlouvy, nájemní vztahy, všechno kus po kusu.

Koupit firmu = kupujete celou krabici, ve které ta budova leží. Tedy společnost s ručením omezeným: její majetek (Neptun), ale i její smlouvy, závazky, případné skryté problémy, které v účetnictví nemusí být na první pohled vidět.

V jabloneckém usnesení je proto ta tvrdá podmínka: firma má v okamžiku prodeje vlastnit pouze Neptun a nemít jiné závazky, které s ním nesouvisejí. To je pokus snížit riziko, že město koupí „krabici“, ve které kromě paneláku leží i právní či finanční kostlivci.

Z pohledu majitele je snazší a daňově i administrativně výhodnější prodat celou firmu, která Neptun drží, než řešit převod samotné nemovitosti a se všemi smlouvami ji „převazovat“ na nového vlastníka.

Pro město to ale není jednodušší varianta. Naopak – vyžaduje to mnohem důkladnější právní a ekonomickou prověrku, aby se nestalo, že s domem převezme i problémy, které dnes nejsou vidět. Proto ten důraz na hloubkovou analýzu společnosti v usnesení.

Licitace o cenu a čas

Z hlediska majitele dává smysl držet dvě věci v ruce zároveň: tlak na co nejvyšší cenu a čas, dokud byznys s ubytovnou ještě vydělává. Neptun je podle města i nezávislých reportáží zdevastovaná, vysoce problémová ubytovna – radnice ji označuje za nejhorší ve městě, mluví o enormní zátěži pro policii, záchranku a okolní školy, Náš Liberec píše přímo o „zničené ubytovně“, která likviduje centrum města. To obvykle znamená dlouhodobou podúdržbu: dům fyzicky i morálně stárne, jeho technický stav a pověst jdou dolů a tlak obce i veřejnosti nahoru. Pro majitele je v takové situaci racionální uvažovat o prodeji „dokud to ještě má cenu“ – ale jen za částku, která mu vykompenzuje nejen nákupní cenu (cca 33 milionů v roce 2022), ale i rizika, že se mu byznys začne v příštích letech hroutit.

Podle informací, které zveřejnil server Novinky.cz a opakují je někteří místní politici, majitel tvrdí, že jedná i s dalším zájemcem nabízejícím 46 milionů korun. Identita tohoto zájemce ale není veřejně známa a z dostupných dokumentů města jeho existence nevyplývá.

Do hry ale vstupuje změna systému sociálních dávek. Od 1. října 2025 běží nová tzv. superdávka, která nahrazuje čtyři dosavadní dávky (včetně příspěvku a doplatku na bydlení) a je mnohem víc svázaná s majetkem domácnosti, typem bydlení a uznatelnými náklady. Už dřív ministr práce Marian Jurečka avizoval, že na ubytovnách bude možné z dávek hradit jen omezenou část nákladů (např. u doplatku na bydlení max. 60 % uznatelných nákladů, zatímco u standardních bytů až 100 %), právě s cílem omezit „obchod s chudobou“. V překladu: stát se snaží zbrzdit model „vybydlený dům + vysoké nájmy placené z dávek“, na kterém Neptun stojí. Jak přesně superdávka dopadne na konkrétní ubytovny, se teprve ukáže v praxi, ale trend je jasný – marže ubytoven živených dávkami mají jít dolů, kontrola má být přísnější. To je pro majitele Neptunu další signál, že zlaté časy tohoto typu podnikání končí a že dnes slíbených 35–46 milionů za objekt může být za pár let nedosažitelných.

Co tedy lze realisticky čekat? V nejbližších měsících poběží tvrdé vyjednávání: město bude tlačit na cenu a na očištění firmy od všech „přílepků“, majitel se bude opírat o nabídku 46 milionů a argumentovat, že Neptun je stále „výnosný“. Pokud vláda a úřady reformu dávek skutečně dotáhnou v praxi – tedy začnou důsledně krátit podporu pro předražené ubytovny a víc tlačit na standardní byty – ekonomika Neptunu se majiteli zhorší a motivace prodat i za nižší částku poroste. Zároveň ale platí, že město má strop 35 milionů a musí si dát velký pozor, aby nekoupilo firmu se skrytými závazky. Rozhodující tedy bude, kdo dřív ustoupí: jestli majitel, který uvidí, že z byznysu s chudobou se stává čím dál méně jistý zdroj peněz, nebo město, které by se pod tlakem obyvatel mohlo nechat dotlačit k vyšší ceně, než je dnes veřejně deklarovaný limit.

Jak by vypadala skutečnost, pokud město podíl koupí

Politické rozhodnutí je jen první krok. Když se obchod opravdu stane, nastane přibližně následující situace:

Neuman byty Jablonec s.r.o. se stanou městskou firmou.
Z dnešní „soukromé schránky“ pro Neptun se stane nástroj města. Zastupitelé budou přes valnou hromadu (tedy jako jediný společník) rozhodovat, co firma s domem udělá: zda Neptun zrekonstruuje, rozdělí, prodá dál, nebo budovu zbourá.

Neptun by měl přestat fungovat jako ubytovna obchodníků s chudobou.
Podle koncepce, o které mluví vedení města i materiály pro zastupitelstvo, má být Neptun po odkupu přestavěn na byty – město počítá s investicí zhruba 80 milionů korun na rekonstrukci, hrazenou z půlmiliardového úvěru, který si vzalo na velké investiční akce.

Velký otazník: co s dnešními nájemníky.
Z veřejných debat i reportáže Českého rozhlasu vyplývá, že preferovaná varianta politiků je koupit Neptun „bez nájemníků“ – tedy aby majitel lidi před prodejem vystěhoval. Nikdo ale zatím neříká, kam přesně tito lidé půjdou. I primátor v reportáži přiznává, že to zatím nebylo předmětem jednání a že tato část řešení teprve přijde na řadu.

Odpovědnost se přesune na město.
Jakmile bude město stoprocentním vlastníkem firmy, bude definitivně zodpovědné za to, v jakém stavu budova je, jak se v ní žije i jak vypadá okolí. Žádné „to je soukromý majetek, my s tím nic nezmůžeme“.

Čili: pokud obchod proběhne, město získá do ruky silný nástroj. Ale zároveň si na sebe vezme problém, který dosud – byť ne vždy úplně poctivě – házelo na soukromého vlastníka.

Dobrý záměr, nebo selhání státu a samosprávy?

Stát i město v tomhle příběhu nehrají roli „nezúčastněného pozorovatele“.

Roky běží model, kdy stát přes systém dávek na bydlení posílá do ubytoven veřejné peníze. Z nich nájemníci platí nájem provozovateli a ten dál odvádí nájemné vlastníkovi domu. Proti běžným bytům je tlak na kvalitu minimální – lidé v nouzi nemají kam odejít – a soukromí aktéři tak mají relativně jisté příjmy z peněz, které původně přicházejí z úřadu práce. Obchod s chudobou tak vlastně není jen soukromý kšeft, ale společný produkt nastavení dávek, slabé kontroly a politické tolerance. Teď se do toho zapojuje další veřejný penězovod: město, které má soukromému majiteli nabídnout desítky milionů za to, že tenhle „byznys model“ ukončí a pustí radnici k majetku.

Když město koupí firmu, jejíž byznys je napojen na dávky na bydlení (nájmy v Neptunu jsou z velké části hrazené z dávek), vstupuje přímo doprostřed toho, co samo označuje za neetické. Neuman byty Jablonec s.r.o. je dnes symbolem ubytovny Neptun a všeho, co s ní souvisí. I když radnice deklaruje, že obchodem „byznys s chudobou“ ukončí, fakticky dělá dvě věci: majiteli vyplatí výstupní prémii z veřejných peněz a zároveň převezme jeho firmu i s její minulostí. Jméno společnosti může zůstat v obchodním rejstříku, může zůstat na starých smlouvách, v médiích, v paměti lidí. Morálně se tím posílá signál: kdo dokáže na systému dávek a lidské bídě dostatečně vydělat a přežít tlak okolí, může nakonec odejít s docela slušným šekem od státu nebo obce.

Filozoficky je to problém. Na jedné straně je tu pochopitelná a legitimní snaha města konečně převzít kontrolu nad domem, který ničí okolí škol a sídliště. Na druhé straně je tu přiznání selhání státu a samosprávy: nedokázali jsme léta nastavit pravidla tak, aby se tenhle druh podnikání nevyplatil, a tak ho teď musíme draze vykoupit. Vrhá to tvrdé světlo na instituce, které roky přihlížely – úřady práce, inspekce, stavební úřady, ministerstva i minulá vedení města. Morálně z toho nevychází dobře nikdo: soukromý majitel, který na chudobě vydělal; stát, který mu poskytoval klienty i peníze; ani město, které teď za veřejné prostředky kupuje firmu, jejíž existenci roky kritizovalo. Jediný smysluplný způsob, jak tohle rozhodnutí obhájit, je opravdu obchod uzavřít za přísných podmínek, transparentně ukončit ubytovnový model a otevřeně říct: ano, platíme za vlastní chyby – a nesmíme to už nikdy zopakovat.

Přiznání selhání státu a samosprávy: nedokázali jsme léta nastavit pravidla tak, aby se tenhle druh podnikání nevyplatil, a tak ho teď musíme draze vykoupit.

Proč neodkoupit pouze budovu – je nákup firmy výhodnější?

Z laického pohledu to vypadá skoro absurdně: proč si město „komplikuje život“ nákupem firmy, místo aby prostě koupilo panelák?

Rozdíly:

Při koupi budovy by město řešilo: převod v katastru, nájemní smlouvy, případné zástavy, ručení bank, staré závazky vůči dodavatelům, a to všechno po jednotlivých smlouvách.

Při koupi firmy se tenhle balík převede jednou smlouvou o převodu podílu. Formálně „jen“ změníte majitele společnosti – ta dál vlastní Neptun, má své smlouvy i historii.

Proč je to riskantnější a složitější:

Vše stojí a padá s tím, co je uvnitř firmy. Pokud by v ní zůstaly staré dluhy, sporné smlouvy nebo rizikové závazky, město by je koupilo spolu s Neptunem. Proto ten důraz na „bez jiných závazků“ a hloubkovou prověrku.

Město bude muset zaplatit právníky, poradce a auditory, aby firmu doslova převrátili naruby. To nejsou malé částky a pro běžného obyvatele je to „neviditelné“ – ale bez nich by byl nákup podílu hazard.

Co bude s úvěrem na Neptun?

Je Neptun zatížen hypotékou nebo jiným úvěrem?

Počítá město s tím, že bude úvěr součástí firmy při převodu, nebo musí být splacen předem?

Z čeho přesně se úvěr doplatí – z kupní ceny od města, nebo jinak?

Z usnesení ani z veřejných materiálů města to zatím není úplně jasné. Přitom právě nastavení úvěru zásadně ovlivní, zda majitel z obchodu odejde s ‚výstupní prémií‘ v řádu desítek milionů, nebo spíš splatí dluh a zůstane mu relativně menší čistý zisk.

Čtěte také Neptun v Jablonci: co přineslo setkání 21. 10. 2025 a co z toho plyne pro okolní sídliště

Proč se město rozhodlo pro složitější formu odkupu?

Město se vědomě rozhodlo přejít od „koupíme barák“ k variantě „koupíme firmu, která barák vlastní“. Na jaře 2025 zastupitelstvo schválilo záměr vykoupit přímo pozemky a stavbu Neptunu od společnosti Neuman byty Jablonec s.r.o., v říjnu pak stanovilo strop 35 milionů – tuhle nabídku ale majitel odmítl. V listopadu už usnesení mluví jen o odkupu obchodního podílu ve stejné firmě. Z oficiálních dokumentů nikde neplyne, že by majitel veřejně prohlásil „prodám pouze firmu, ne dům“. To, že se teď jedná jen o odkupu podílu, je primárně politická volba zastupitelstva: rozhodli se jít cestou, kdy město nekupuje přímo nemovitost, ale přebírá celou právnickou osobu s její minulostí i riziky.

Z pohledu běžného člověka je tohle rozhodnutí těžko stravitelné. Nákup domu je intuitivní: víme, co kupujeme, vidíme to na katastru. Nákup firmy je mnohem méně přehledný – prochází se účetnictví, staré smlouvy, případné spory, a běžný občan nemá šanci si to zkontrolovat. Tím vzniká prostor pro nedůvěru: proč radnice sama zužuje možnosti na „koupíme firmu“, místo aby dál držela na stole i přímý odkup budovy, nebo tvrdší tlak na majitele jinými nástroji? Logika může být čistě technická (majitel se snáz zbaví celého „balíku“ a město pak s firmou dál pracuje), ale zároveň platí, že takto složitá konstrukce je náchylnější k podezření, že se v zákulisí může někdo pokusit obchod „ohnout“ – ať už cenou, dodatky smlouvy, nebo budoucím nakládáním s firmou.

Co ale je morálně i politicky podstatné: typ transakce, který si město samo zvolilo, objektivně zvyšuje nároky na kontrolu a transparentnost. Když radnice nekupuje rovnou barák, ale firmu, která roky vydělávala na obchodu s chudobou, musí počítat s tím, že veřejnost bude citlivější na každé podezření z klientelismu, střetu zájmů nebo nevýhodné ceny. A bude na městě, aby to uneslo: zveřejnilo maximum podkladů, vysvětlilo, proč právě tahle forma je zvolena, a umožnilo nezávislou veřejnou kontrolu každého kroku – jinak si o „něčí skryté kšefty“ koleduje samo.

Cena: strop 35 milionů – reálný, nebo alibismus?

Čísla jsou zásadní.

Společnost Neuman byty Jablonec koupila Neptun v roce 2022 za 33 milionů korun.

Na jaře 2025 se na zastupitelstvu objevila varianta, že město ubytovnu koupí za 56,5 milionu. Tu zastupitelé odmítli.

Později se mluvilo o ceně kolem 51 milionů a zároveň byl Neptun nabízen přes realitní kancelář za 68 milionů korun.

Teď město říká: maximálně 35 milionů.

Co z toho plyne?

Z pohledu města je to logická obrana proti předraženému obchodu. Nabízet skoro dvojnásobek oproti ceně z roku 2022 by bylo politicky neobhajitelné – zvlášť když Náš Liberec i další média opakovaně popisují, jak výnosný je byznys s ubytovnami financovanými ze státních dávek.

Z pohledu majitele je to dramatický skok dolů proti částkám, o kterých se mluvilo doteď.

Je tedy 35 milionů reálný strop, nebo jen „alibi“ – slib, který zní dobře, protože se ví, že na něj druhá strana nepřistoupí?

Upřímná odpověď je: v tuto chvíli to neví nikdo mimo vyjednávací tým a majitele.
Faktem je, že:

Město má schválený investiční úvěr až 550 milionů korun na velké projekty. Z veřejných vyjádření radnice plyne, že na koupi Neptunu chce využít část tohoto úvěru. Přestavbu na byty (odhad 80 milionů Kč) město zvažuje financovat s pomocí tohoto úvěru a případných dotací, přesná kombinace zdrojů ale v dostupných dokumentech není rozpisem uvedena.

Majitel ví, že veřejný tlak roste, a Neptun se mu přes realitní kancelář zatím prodat nepodařilo.

Zároveň platí, že pod 35 milionů už je prostor pro rozumné zdůvodnění: je to mírný zisk proti nákupní ceně 33 milionů, ale ne „zlatý důl“ placený z veřejných peněz.

Je schválený záměr racionální a hospodárný?

Na stole jsou dvě protichůdné pravdy:

Pokud město Neptun nekoupí, byznys s chudobou poběží dál.
Analýzy Agentury pro sociální začleňování i místní reportáže popisují v Neptunu zoufalé podmínky: technicky zanedbaný dům, přelidnění, alkohol, drogy, šíření nemocí, vší a štěnic – to vše naproti škole a v obytné čtvrti.
Městská policie a záchranka mají s Neptunem takové množství výjezdů, že to podle primátora zatěžuje celý integrovaný záchranný systém.

Pokud město Neptun koupí, zaplatí z veřejných peněz soukromý byznys.
Majitel koupil dům za 33 milionů, tři roky inkasoval vysoké nájemné přes státní dávky a teď má šanci od města dostat ještě další desítky milionů navrch. Přesně to je to, čemu někteří politici dřív říkali „nechceme platit obchodníkům s chudobou“.

Z čistě finančního pohledu:

Nákup + rekonstrukce (35 + 80 milionů) = cca 115 milionů.

Městu ale vznikne velký bytový dům, který může desítky let sloužit jako městské či sociální bydlení a dlouhodobě snižovat náklady na řešení krizových situací, ubytoven a bezdomovectví.

Racionální a hospodárný tedy tento krok bude jen za podmínek, že:

cena za firmu nepřekročí rozumně obhajitelnou hranici a bude jasně srovnatelná s cenami obdobných nemovitostí,

hloubková prověrka firmy skutečně ukáže, že město nekupuje skryté dluhy či závazky,

Neptun nebude po nákupu roky chátrat, ale reálná rekonstrukce a změna využití odstartuje v řádu jednotek let, ne desetiletí,

město zároveň připraví plán, co bude s dnešními nájemníky, aby se problémy jen nepřestěhovaly o pár ulic dál.

Pokud se některá z těchto podmínek nenaplní, bude se zpětně velmi těžko vysvětlovat, proč město zaplatilo desítky milionů za cizí problém.

Od „nechceme precedens“ k vlastnictví firmy obchodující s chudobou

Je na místě si přiznat, že se politický diskurz změnil.

Ještě na jaře zaznívalo, že výkup Neptunu za 56,5 milionu by vytvořil nebezpečný precedens – signál pro další majitele ubytoven, že když přitáhnou do města co nejvíc sociálně slabých, město je jednou za tu přefouknutou cenu vykoupí.

Teď jde Jablonec cestou, která je na hraně:
nezaplatí 56,5 ani 51 milionů, ale říká – do 35 milionů jsme ochotni to vzít na sebe a byznys ukončit.

Je v tom rozpor? Ano, morální dilema se tím nevytrácí:

město de facto vyplatí vlastníka, který na Neptunu vydělal na nájmech a teď má šanci ještě na prodejní zisk,

zároveň tím může zastavit byznys, který roky likviduje centrum města a zatěžuje školy i služby.

Rozhodnutí převzít firmu, v níž probíhal „obchod s bídou“, je možné obhájit jen tak, že město nepřevezme tento byznys, ale definitivně ho ukončí – a Neptun přemění na bydlení, které nebude stát na přepálených dávkách a kumulaci problémů v jednom domě.

Kdy se v okolí Neptunu reálně zlepší poměry

Zastupitelé si odhlasovali záměr a vyjednávací tým. Tím se ale na situaci pro lidi v okolí Neptunu nic nezměnilo.

Podle reportáže Českého rozhlasu se i vedení města připravuje na to, že vyjednávání potrvá několik měsíců a nějaký reálný posun bude nejdřív ke konci prvního čtvrtletí příštího roku – a to pořád mluvíme jen o uzavření smlouvy, ne o stavebních pracích.

Reálně lze čekat:

Krátkodobě (měsíce):
– právní prověrky, jednání o ceně, příprava smlouvy;
– žádná zásadní změna v provozu ubytovny, maximálně dílčí opatření (kontroly, tlak na hygienu, školství).

Střednědobě (roky):
– pokud se koupě uskuteční a město zvládne rekonstrukci za odhadovaných 80 milionů, je to horizont několika let, než z Neptunu vznikne standardní bytový dům;
– zásadní změny v okolí přijdou až ve chvíli, kdy v domě přestanou fungovat dnešní ubytovací režimy a místo nich se zabydlí jiná skladba lidí.

Šlo to vyřešit i jinak?

Stručně: ano, existují alternativy, ale žádná není jednoduchá a bezbolestná.

Tvrdší vymáhání pravidel vůči majiteli a provozovateli.
Odborníci, které oslovil Náš Liberec, upozorňují, že města mohou být při kontrolách hygieny, požární bezpečnosti či stavebního stavu razantnější a častěji využívat nástroje, které zákon dává.
Jenže: poslední roky ukazují, že v praxi to často končí v nekonečném kole správních řízení, odvolání a pomalosti státu.

Rozptýlené sociální bydlení místo velkých ubytoven.
Koncepce bydlení Jablonce i nový zákon o podpoře bydlení míří k tomu, aby se lidé v bytové nouzi soustředili méně v několika velkých ubytovnách a více v běžných bytech, rozptýlených po městě.
To ale vyžaduje léta práce, desítky bytů a kapacity sociálních služeb. Neptun mezitím dál generuje problémy každý den.

Vybudování náhradního kapacitního zařízení jinde.
Teoreticky by město mohlo investovat do jiné budovy, kde by část dnešních obyvatel Neptunu dostala důstojnější bydlení, a současně by se postupně utlumoval provoz ubytovny. To je ovšem finančně i politicky ještě náročnější varianta.

Rozhodnutí jít cestou odkupu podílu v Neptun-firmě je tedy volba z několika špatných možností. Není to čisté, není to levné, ale je to krok, který může – pokud se dotáhne poctivě – přerušit byznys, který jinak běží dál na účet obyvatel Jablonce i státní kasy.

Co bude důležité sledovat dál

Kauza Neptun se tímto rozhodnutím neuzavřela, naopak vstoupila do další fáze. Pro obyvatele Jablonce budou v následujících měsících zásadní především tyto body:

zda se skutečně podaří vyjednat cenu ne vyšší než 35 milionů a za jakých přesných podmínek,

co ukáže hloubková prověrka firmy Neuman byty Jablonec – tedy jestli je uvnitř opravdu jen Neptun a žádné další kostlivce,

jaký konkrétní plán přeměny Neptunu na byty město předloží – s rozpočtem, harmonogramem a vazbou na Koncepci bydlení,

a hlavně: co bude s dnešními obyvateli Neptunu, aby se problém jen nepřesunul o pár ulic dál nebo do jiného města.

Teprve podle odpovědí na tyhle otázky se ukáže, jestli je rozhodnutí z 20. listopadu 2025 odvážným a racionálním pokusem „vytáhnout trn z paty města“, nebo jen nákladným a složitým způsobem, jak zamést problém z jednoho domu do jiného koutu Jablonce.

Obrázek v úvodu článku je ilustrační.