Mobily ve školách: stát může zakázat telefon. Děti ale musí naučit žít online

Česko míří k plošnému omezení mobilů ve školách od září 2027. Právně to možné je a mnoho škol už dnes telefony reguluje, jenže skutečný test nebude ve Sněmovně, ale o přestávce, v družině a doma večer. Zákaz může pomoci soustředění a klimatu školy, ale sám nevyřeší sociální sítě, kyberšikanu ani umělou inteligenci.

Zákaz mobilů ve škole může být rozumná brzda digitálního chaosu. Ale pokud se prodá jako hotové řešení dětské psychiky, kyberšikany a sociálních sítí, bude to jen politicky vděčný plakát. Skutečná otázka nezní, zda telefon zmizí z lavice. Skutečná otázka zní, zda se děti naučí zvládnout svět, ve kterém jim telefon po vyučování zase přistane v ruce.

Školy mohou mobily regulovat už dnes; nový návrh by zavedl jednotnější plošné pravidlo od září 2027.

Zákaz může snížit rušení a zlepšit školní klima, ale sám nevyřeší sociální sítě, kyberšikanu ani psychické potíže dětí.

Klíčové bude praktické provedení: výjimky, sankce, ukládání telefonů, kontakt s rodiči, prevence a digitální výchova včetně AI.

Telefon na lavici vypadá jako maličkost. Jenže v jedné malé věci se dnes potkává hned několik velkých problémů: soustředění dětí, autorita učitele, kyberšikana, sociální sítě, duševní zdraví, tlak rodičů, školní řád, bezpečnost, umělá inteligence i politická chuť ukázat jednoduché řešení.

Česko teď stojí před otázkou, zda má používání mobilů ve školách omezit plošně zákonem. Podle aktuálně projednávaného návrhu má začít nové pravidlo platit od 1. září 2027 a má se týkat hlavně dětí do konce povinné školní docházky, tedy základních škol a odpovídajících ročníků víceletých gymnázií a konzervatoří. Návrh počítá s výjimkami například ze zdravotních důvodů, kvůli speciálním vzdělávacím potřebám nebo při výuce, pokud použití zařízení určí škola či učitel.

Důležité je říct hned na začátku jednu věc: nejde o spor mezi „svobodou dětí“ a „staromilským zákazem“. Školy už dnes mohou používání mobilů výrazně omezit školním řádem. Podle dat Ministerstva školství má pravidla pro mobily ve školním řádu už 93 % škol, které se zapojily do ministerského šetření. Nový zákon by tedy nepřinesl zcela nový princip. Přinesl by spíš jednotnější státní rámec a změnu výchozího nastavení: méně prostoru pro každou školu zvlášť, více povinného pravidla shora.

A právě tady začíná podstatná debata. Stát telefon zakázat může. Může ale také zajistit, aby pravidlo fungovalo rozumně? Umí ho kontrolovat? Ví, kdo ponese odpovědnost, když se z dobrého úmyslu stane každodenní konflikt mezi učitelem, dítětem a rodičem? A hlavně: pomůže zákaz dětem zvládnout digitální svět, nebo jen na pár hodin denně odloží problém za dveře třídy?

Co je na mobilech ve škole skutečný problém

Mobil ve škole není problém jen proto, že „děti koukají do displeje“. To by bylo příliš jednoduché. Telefon ve škole je zároveň vyrušovadlo, komunikační kanál, fotoaparát, herní konzole, tahák, sociální síť, zdroj konfliktů a někdy také pomůcka pro dítě se zdravotní potřebou. V jedné kapse se tak potkává užitečný nástroj i velmi silný rušič.

Ministerstvo školství ve své metodice k nastavování pravidel upozorňuje, že digitální technologie mohou výuku podporovat, ale jejich nadměrné nebo nevhodné používání může oslabovat soustředění, učení, vztahy i duševní pohodu dětí. Česká školní inspekce už dříve popsala, že školy mohou řešit rušení výuky, opisování, pořizování nahrávek, zásahy do soukromí nebo nevhodné používání zařízení o přestávkách.

Prakticky to zná skoro každý učitel: zvuk oznámení, tajné psaní pod lavicí, fotka spolužáka bez souhlasu, skupinový chat, který pokračuje i uprostřed hodiny, nebo dítě, které se o přestávce místo odpočinku vrací do stejného tlaku jako doma večer. Telefon přitom nemusí být vidět. Stačí, že je dostupný. Už samotné vědomí, že v batohu čeká zpráva, může u části dětí snižovat pozornost.

To neznamená, že každé dítě s mobilem je problém. Znamená to, že škola nemůže předstírat, že jde jen o soukromou věc rodiny. Ve chvíli, kdy telefon zasahuje do výuky, bezpečí, vztahů nebo práv ostatních dětí, stává se školním tématem.

Může to stát udělat?

Ano, stát to udělat může. Školní docházka, školní řády a práva a povinnosti žáků jsou veřejně regulovaná oblast. Už dnes školský zákon umožňuje, aby školní nebo vnitřní řád omezil či zakázal používání mobilních telefonů a jiných elektronických zařízení, s výjimkou nutného použití ze zdravotních důvodů.

Rozdíl je v tom, že dnes je hlavní odpovědnost na konkrétní škole. Ředitel nastaví pravidla, školská rada je u základních a středních škol schvaluje, rodiče a žáci se s nimi mají seznámit. Škola si může říct: u nás se telefon během výuky nepoužívá; u nás se telefon vypíná; u nás je uložen v tašce; u nás ho žáci odevzdávají ráno; u nás ho lze použít jen na pokyn učitele.

Plošný zákaz by tuto logiku změnil. Stát by neříkal jen „škola může“. Říkal by „škola musí“, alespoň pro vymezenou část školního dne a vymezené skupiny dětí. Podle dosavadních informací má návrh mířit nejen na vyučování, ale také na přestávky a další části školního režimu, s výjimkami pro zdraví, speciální potřeby a výuku.

Právně to tedy není nemožné. Politicky je to dokonce velmi snadno prodejné. Když řeknete „vezmeme dětem mobily“, část veřejnosti zatleská dřív, než se zeptá na detaily. Jenže školství nežije v titulku. Žije v provozu. A provoz bude mnohem složitější než samotný paragraf.

Kontrola nebude policejní. Bude každodenní

Největší omyl by byl představovat si, že stát po přijetí zákazu nějak centrálně uhlídá každý mobil v každé třídě. Neuhlídá. Ani to není realistický cíl.

Skutečná kontrola bude ležet na školách: na ředitelích, třídních učitelích, dozorech o přestávkách, vychovatelích ve školní družině a také na rodičích. Stát může nastavit pravidlo a Česká školní inspekce může posuzovat, zda škola pravidla má a zda postupuje v souladu se zákonem. Nemůže ale stát u každé lavice, u každé toalety, v každé šatně a u každého školního výletu.

Ministerská metodika proto řeší i velmi praktické otázky: jestli mají být telefony jen vypnuté v tašce, jestli se mají ukládat do boxů, skříněk nebo uzamykatelných pouzder, kdo za ně odpovídá, jak se vede evidence, co se stane při ztrátě a jak se zajistí kontakt s rodičem v mimořádné situaci.

To je méně atraktivní než politické heslo, ale pro školy mnohem důležitější. Jinak totiž vznikne typicky český výsledek: zákaz bude na papíře, ale každá škola si ho bude vykládat jinak. Někde rozumně, jinde přehnaně, jinde jen formálně.

Jaké budou sankce? Ne pokuty, ale školní řád

Z dostupných informací nevyplývá, že by návrh měl zavádět policejní pokuty pro děti nebo rodiče za mobil v kapse. Reálné sankce budou školní, tedy výchovná a kázeňská opatření podle školního řádu.

To v praxi znamená hlavně napomenutí, důtku třídního učitele, důtku ředitele školy, případně další opatření u starších žáků a studentů, pokud už nejde o povinnou školní docházku. Ministerská metodika zdůrazňuje, že opatření mají být přiměřená, předvídatelná a srozumitelná. Škola má jasně říct, kdo pravidlo kontroluje, co se stane při prvním porušení, co při opakovaném porušení a jak se o tom dozví rodiče.

Česká školní inspekce připouští i dočasné odebrání telefonu, pokud žák porušuje školní řád a nejde situaci vyřešit jinak. Musí to ale být přiměřené, účelné a opřené o školní řád. Jinými slovy: učitel nemá telefon zabavovat libovolně jako soukromý trest. Škola musí mít postup předem nastavený.

Zákaz tedy nemůže stát na ponížení dítěte ani na improvizaci učitele. Má-li fungovat, musí být jednoduchý: co se smí, co se nesmí, kde je telefon uložený, kdo řeší výjimku, kdy rodič volá do školy a kdy škola volá rodiči. Bez toho se z pravidla stane zdroj hádek.

Psychika dětí: souvislost tady je, jednoduchý viník ne

Jedna z nejcitlivějších otázek zní, zda mobily a sociální sítě souvisejí s psychickými potížemi dětí. Odpověď je: ano, souvislost existuje. Ale opatrně s jednoduchou větou „mobily způsobují deprese“. Tak jednoduché to není.

Národní ústav duševního zdraví v roce 2023 upozornil, že v českém národním monitoringu duševního zdraví dětí vykazovalo 40 % dětí známky střední až těžké deprese a 30 % známky úzkosti. To jsou mimořádně vážná čísla. Zároveň je ale nutné říct, že jde o screening příznaků, nikoli o klinickou diagnózu každého dítěte.

U sociálních sítí jsou data konkrétnější. Výzkum HBSC uvádí, že problémové užívání sociálních sítí se v Česku týká zhruba každého dvanáctého školáka ve věku 11 až 15 let, tedy 8,3 % dětí. Riziko je vyšší u dívek, zatímco u chlapců se více objevují rizika spojená s hraním her. Světová zdravotnická organizace v evropských datech HBSC upozornila, že známky problémového chování na sociálních sítích vykazuje 11 % dospívajících a že podíl je vyšší u dívek než u chlapců.

To všechno neznamená, že telefon ve škole je jediný viník. Znamená to, že škola je jedno z mála prostředí, kde lze dětem během dne vytvořit několik hodin bez nepřetržitého tlaku notifikací, chatů, videí a srovnávání. To samo o sobě může mít význam. Ale nelze čekat, že zákaz od 8:00 do 14:00 vyřeší dítě, které je online do půlnoci, spí s telefonem u hlavy a ráno vstává vyčerpané.

Co říkají studie: zákaz může pomoci, ale není kouzelná pilulka

Výzkumy k zákazům mobilů nejsou tak jednoznačné, jak by se politicky hodilo. Část studií ukazuje pozitivní dopady, část upozorňuje na slabší nebo neprokázané efekty.

Známá studie Louise-Philippa Bélanda a Richarda Murphyho z Anglie zjistila, že zákaz mobilů ve školách byl spojen se zlepšením výsledků žáků, přičemž největší přínos se ukázal u slabších žáků. To je důležitý argument: děti, které mají se soustředěním nebo učením větší potíže, mohou z klidnějšího prostředí těžit nejvíc.

Na druhé straně novější studie publikovaná v The Lancet Regional Health – Europe nenašla důkaz, že školní pravidla k telefonům sama o sobě zlepšují duševní pohodu, úzkost, depresi, spánek nebo problémové užívání sociálních sítí. Studie zároveň potvrzuje, že více času na telefonu a sociálních sítích souvisí s horšími ukazateli psychické pohody a spánku. Jinými slovy: problém není vymyšlený, ale školní zákaz ho sám nevyřeší.

Podobně výzkumníci z IRTIS při Masarykově univerzitě upozorňují, že zákazy mohou snižovat rozptýlení, ale nemusí automaticky zlepšit studijní výsledky a mohou přinést i nové kázeňské konflikty.

Nejpoctivější závěr tedy zní: zákaz mobilů ve škole může být dobré podpůrné opatření. Může zklidnit výuku, snížit rušení, omezit pořizování nevhodných nahrávek a dát dětem část dne bez sociálních sítí. Ale pokud se bude vydávat za léčbu dětských úzkostí, kyberšikany a digitální závislosti, bude to přehnaný slib.

Proč zákaz nevyřeší kyberšikanu

Kyberšikana nezačíná a nekončí školním zvoněním. Část incidentů se může odehrát přímo ve škole: tajné focení, natáčení spolužáka, sdílení ponižujícího videa, posílání zpráv během přestávky. Tady může zákaz nebo přísnější režim pomoci. Méně telefonů v ruce znamená méně okamžitých příležitostí.

Jenže kyberšikana často pokračuje po škole. Ve skupinových chatech, na sociálních sítích, v herních komunitách, večer doma. Pokud škola jen sebere telefon u vchodu, ale nemá jasný postup pro hlášení incidentů, práci s třídním kolektivem, komunikaci s rodiči a návaznost na policii nebo orgán sociálně-právní ochrany dětí v závažných případech, problém se jen přesune časově jinam.

Zákaz mobilů proto musí být spojený s pravidlem: děti mají vědět, komu říct, když se něco děje. Rodiče mají vědět, kdy volat třídnímu učiteli a kdy už jde o vážnější věc. A škola musí umět rozlišit běžnou hádku od systematického ponižování, vydírání, vyhrožování nebo šíření intimního obsahu.

Tady se dotýkáme nepříjemné reality. Škola nemůže být digitální policie celé dětské komunity. Ale může být místo, kde se problém nezametá pod koberec.

AI je druhá polovina stejné debaty

Debata o mobilech by byla poloviční, kdyby skončila větou „zařízení pryč“. Školy totiž ve stejné době řeší opačný úkol: jak děti naučit bezpečně a rozumně používat umělou inteligenci.

Ministerstvo školství v červnu 2026 diskutovalo přípravu Strategie AI ve vzdělávání. Podle MŠMT už nejde jen o technickou pomůcku, ale o kompetenci, která ovlivní učení, práci i běžný život. Zároveň ministerstvo upozorňuje, že samotné používání AI automaticky neznamená lepší učení a že školy musí řešit i nové způsoby hodnocení, digitální nerovnosti a vzdělávání učitelů.

MŠMT současně upozorňuje na rizika spojená s generativní AI, deepfake obsahem a manipulací. V souvislosti s bezpečností dětí zmiňuje i případy zneužití AI k vytváření intimních nebo ponižujících obrazových materiálů. To je přesně důvod, proč nestačí telefon zakázat. Dítě, které nevidí mobil dopoledne, ale odpoledne neumí rozpoznat falešné video, manipulaci, podvodný profil nebo vydírání, není chráněné. Je jen dočasně offline.

Rozumná škola proto musí umět dvě věci současně. Vytvořit část dne bez osobních telefonů. A zároveň učit digitální gramotnost, práci s informacemi, soukromí, AI, autorská práva, manipulaci, bezpečnost a odpovědnost. To není rozpor. To je právě dospělý přístup.

Svět zákazy rychle přidává, ale nejdražší není paragraf

Zákazy mobilů nejsou český výmysl. UNESCO v roce 2026 uvedlo, že pravidla omezující telefony ve školách se ve světě rychle šíří a že národní zákaz nebo výrazné omezení už má rostoucí počet vzdělávacích systémů. Zároveň ale UNESCO ve své globální zprávě zdůrazňuje, že technologie mají ve vzdělávání sloužit učení, ne ho nahrazovat, a že jejich zavádění i omezování má stát na důkazech, rovnosti a zájmu žáků.

Právě zahraničí ukazuje, že samotný zákaz je nejjednodušší část. Francie má zákaz používání mobilů na základních školách a nižších stupních už od roku 2018, s výjimkami pro výuku nebo zdravotní potřeby. Nizozemsko postupně zavedlo omezení ve třídách a později i na základních školách; podle vládou zadaného šetření značná část škol hlásila lepší soustředění a část také lepší sociální klima.

Poučení ale není „opišme zákaz“. Poučení je: funguje jen to, co má provozní pravidla. Kde bude telefon uložený? Kdo ho hlídá? Co dítě s diabetem, které sleduje hodnoty přes aplikaci? Co dítě, které potřebuje zařízení jako kompenzační pomůcku? Co školní výlet? Co rodič, který je zvyklý psát dítěti o každé změně? Co učitel, který chce telefon použít při výuce?

Ministerská metodika správně připomíná, že centrální vybírání telefonů může být organizačně náročné, hlavně ve velkých školách. Škola musí řešit evidenci, bezpečnost, ztrátu nebo poškození zařízení. Uzamykatelná pouzdra zase stojí peníze a vyžadují systém odemykání. A u každého přísnějšího režimu musí být jasné, jak se dítě a rodič spojí v mimořádné situaci.

Jinak řečeno: paragraf je levný. Funkční režim něco stojí.

Co by měl obsahovat rozumný školní režim

Rozumné pravidlo nemá být hon na děti. Má být čitelné, proveditelné a spravedlivé.

Během výuky by mělo platit jednoduché pravidlo: osobní telefon se nepoužívá, pokud jeho použití neurčí učitel. To nebrání digitální výuce. Znamená to jen, že telefon není soukromý paralelní svět vedle hodiny.

O přestávkách je situace složitější. Pokud stát skutečně nastaví plošný zákaz i na přestávky pro děti do konce povinné školní docházky, školy budou potřebovat jasný provozní model. Nestačí napsat „mobily zakázány“. Škola musí určit, zda je zařízení vypnuté v tašce, uložené ve třídě, v boxu, ve skříňce nebo jiným způsobem. Čím přísnější režim, tím větší odpovědnost školy za organizaci.

Výjimky musí být výslovné. Zdravotní důvody, speciální vzdělávací potřeby, kompenzační pomůcky, výukové použití, školní akce, exkurze a mimořádné situace. Výjimka nemá být „díra v zákazu“, ale ochrana dětí, které zařízení skutečně potřebují.

Škola musí také nastavit kontakt s rodiči. Rodič nemá obcházet školu tím, že bude dítěti psát během přestávky. V akutní věci má existovat cesta přes kancelář školy, třídního učitele, družinu nebo jiný domluvený kontakt. Naopak škola má rodičům jasně říct, jak se dovolají dítěti, když nastane mimořádná situace.

A konečně: pravidlo se má vyhodnocovat. Po třech nebo šesti měsících se škola může zeptat učitelů, žáků i rodičů: je ve třídách klidněji? Ubylo incidentů? Přibylo konfliktů? Funguje kontakt s rodiči? Nejsou znevýhodněné děti, které potřebují zařízení ze zdravotních důvodů? Bez vyhodnocení zůstane zákaz dojmem.

Co mají dělat rodiče, když škola nastaví tvrdá pravidla

Rodiče budou pro úspěch nebo neúspěch zákazu klíčoví. Pokud doma dítěti řeknou „škola to přehání, hlavně mi piš“, pravidlo se rozpadne. Pokud škola nastaví přísný režim bez vysvětlení, rodiče se oprávněně začnou ptát, co se stane při zpoždění autobusu, zdravotním problému nebo změně vyzvedávání.

První praktický krok je jednoduchý: přečtěte si školní řád. Ne obecný dojem, ne zprávu v rodičovském chatu, ale skutečný text. Ptejte se, kde přesně je popsáno používání telefonu, ukládání zařízení, výjimky, kontakt s rodiči a postup při porušení pravidel.

Druhý krok: pokud má vaše dítě zdravotní důvod nebo speciální potřebu, řešte to se školou písemně a včas. Nečekejte na konflikt. U diabetu, komunikační pomůcky, bezpečnostní aplikace nebo jiné oprávněné potřeby má být jasně domluveno, kdy a jak se zařízení používá.

Třetí krok: nenarušujte režim školy zbytečnými zprávami. Pokud dítě ví, že mu rodič kdykoli napíše, přestávka se rychle změní v prodloužený domácí chat. To je přesně stav, který má škola omezit. Pro běžné věci stačí domluva před vyučováním a po něm. Pro akutní věci má být škola.

Čtvrtý krok je nejtěžší: nastavte pravidla i doma. Škola může dát dítěti šest hodin klidu. Domov rozhoduje o večeru, noci, víkendu a sociálních sítích. Pokud dítě spí s telefonem v posteli a poslední věc před usnutím je nekonečný proud videí, školní zákaz dopoledne nebude stačit.

Je to populistický marketingový tah?

Politicky je zákaz mobilů velmi vděčné téma. Je srozumitelný, rychle vysvětlitelný a nabízí dojem, že stát konečně „udělal pořádek“. V době, kdy rodiče vidí únavu dětí, tlak sociálních sítí, kyberšikanu a pokles soustředění, zní zákaz jako úleva.

Za populismus by se ale dal označit ve chvíli, kdy by vláda prodávala zákaz jako velké řešení dětské psychiky, aniž by řešila školní psychology, prevenci, rodičovské vzdělávání, metodickou podporu škol, digitální gramotnost, AI, kyberšikanu a dostupnou pomoc dětem. Kritiku nedostatečně promyšleného zákazu ostatně už u dřívější podoby návrhu formuloval také zástupce ombudsmana a dětský ombudsman; upozorňoval hlavně na potřebu odborného podkladu, promyšleného provedení a zapojení dětí do debaty.

Naopak jako rozumné opatření může zákaz obstát, pokud bude přiznán jeho skutečný rozsah. Ne jako zázračná léčba, ale jako pravidlo pro klidnější školní prostředí. Ne jako boj proti technologiím, ale jako návrat k tomu, že výuka má mít pozornost, přestávka má být odpočinek a digitální svět se má učit zvládat, ne jen trpět.

Nejlepší otázka proto nezní: jste pro, nebo proti zákazu? Lepší otázka zní: co přesně se má ve škole změnit, kdo to zařídí, kdo to zaplatí, kdo to vysvětlí rodičům a jak poznáme, že to dětem skutečně pomohlo?

Závěr: telefon z lavice zmizet může, odpovědnost ne

Zákaz mobilů ve školách je opatření, které dává smysl jako součást širší změny. Může odstranit nejviditelnější rušič z lavice. Může učitelům ulevit. Může dětem dát několik hodin denně bez notifikací. Může snížit příležitosti k tajnému natáčení, opisování a okamžitému online tlaku.

Ale zákaz sám o sobě děti digitálnímu světu nenaučí. Jen jim ho na část dne vypne. A to je rozdíl. Dítě, které neumí poznat manipulaci, neumí se bránit kyberšikaně, neumí nastavit hranice sociálním sítím a neumí bezpečně pracovat s AI, nebude po zákazu automaticky připravenější. Bude jen dopoledne bez telefonu.

Dobré pravidlo proto musí být klidné, praktické a poctivé. Telefon nemá vládnout škole. Ale škola nemá předstírat, že svět bez telefonu existuje. Nejlepší výsledek nebude ten, že děti budou mít mobil schovaný. Nejlepší výsledek bude ten, že jednou nebudou potřebovat zákaz k tomu, aby se dokázaly soustředit, odpočívat a chovat se online normálně.

Zdroje a kontext
[1] Poslanecká sněmovna Parlamentu ČR: Sněmovní tisk 232/0, novela školského zákona.
https://www.psp.cz/sqw/text/tiskt.sqw?CT=232&CT1=0&O=10
[2] ČT24: Nová pravidla pro mobily ve školách mají začít platit od září 2027, uvedl Babiš, 21. června 2026.
https://ct24.ceskatelevize.cz/clanek/domaci/nova-pravidla-pro-mobily-ve-skolach-maji-zacit-platit-od-zari-2027-uvedl-babis-374796
[3] Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy: Metodika k nastavování pravidel používání mobilních telefonů a jiných elektronických zařízení ve školách, únor 2026.
https://edu.gov.cz/wp-content/uploads/2026/02/Metodika-k-nastavovani-pravidel-pouzivani-mobilinich-telefonu-a-jinych-el.-zarizeni-ve-skolach.pdf
[4] Česká školní inspekce: Stanovisko k regulaci užívání mobilních telefonů ve školách.
https://msmt.gov.cz/file/54864_1_1/
[5] Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy: Exkluzivní data ze škol: Používání mobilů reguluje 93 procent z nich.
https://msmt.gov.cz/ministerstvo/novinar/exkluzivni-data-ze-skol-pouzivani-mobilu-reguluje-93-procent
[6] Národní ústav duševního zdraví: Národní monitoring duševního zdraví dětí, 10. října 2023.
https://www.nudz.cz/media-pr/tiskove-zpravy/narodni-monitoring-dusevniho-zdravi-deti-40-vykazuje-znamky-stredni-az-tezke-deprese-30-uzkosti-odbornici-pripravuji-preventivni-opatreni
[7] Úřad vlády ČR / HBSC: Počet dětí s problematickým užíváním sociálních sítí roste, 9. května 2023.
https://vlada.gov.cz/cz/ppov/zavislosti/media/pocet-deti-s-problematickym-uzivanim-socialnich-siti-roste-a-kazdy-osmy-chlapec-ma-sklony-k-nadmernemu-hrani-her-205078/
[8] World Health Organization Europe: Teens, screens and mental health, 25. září 2024.
https://www.who.int/europe/news/item/25-09-2024-teens–screens-and-mental-health
[9] Goodyear, V. A. a kol.: School phone policies and their association with mental wellbeing, The Lancet Regional Health – Europe, 2025.
https://pmc.ncbi.nlm.nih.gov/articles/PMC11850730/
[10] Béland, L.-P.; Murphy, R.: Ill Communication: Technology, distraction & student performance, Labour Economics, 2016.
https://www.lpbeland.com/uploads/7/8/7/5/7875420/lpblabour_1-s2.0-s0927537116300136-main.pdf
[11] UNESCO: Global Education Monitoring Report 2023 – Technology in education.
https://digitallibrary.un.org/record/4020460?ln=en
[12] UNESCO GEM Report: Phone bans in schools are spreading worldwide as policy debate rages, 19. března 2026.
https://www.unesco.org/gem-report/en/articles/phone-bans-schools-are-spreading-worldwide-policy-debate-rages
[13] Service-Public.fr: Téléphone portable au collège ou à l’école.
https://www.service-public.gouv.fr/particuliers/vosdroits/F34038
[14] Eurydice: Netherlands – ban on mobile phones in the classroom.
https://eurydice.eacea.ec.europa.eu/news/netherlands-ban-mobile-phones-classroom
[15] Reuters: Study finds smartphone bans in Dutch schools improved focus, 4. července 2025.
https://www.reuters.com/technology/study-finds-smartphone-bans-dutch-schools-improved-focus-2025-07-04/
[16] Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy: MŠMT diskutovalo podobu Strategie AI ve vzdělávání, 24. června 2026.
https://edu.gov.cz/msmt-diskutovalo-podobu-strategie-ai-ve-vzdelavani-odborny-workshop-prinesl-klicove-podnety-pro-dalsi-smerovani/
[17] Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy: AI přináší nová rizika, školám pomáháme připravit na ně žáky, 30. března 2026.
https://msmt.gov.cz/ministerstvo/novinar/ai-prinasi-nova-rizika-skolam-pomahame-pripravit-na-ne-zaky
[18] České noviny / ČTK: Experti ocenili návrh zákona, který má zakázat telefony ve školách, 25. června 2026.
https://www.ceskenoviny.cz/zpravy/experti-ocenili-navrh-zakona-ktery-ma-zakazat-telefony-ve-skolach/2843570
[19] Advokátní deník: Zákaz mobilů ve školách: je návrh na změnu zákona dost promyšlený?, 10. března 2026.