Orná půda mizí. Kde vypěstujeme produkty, které by naplnily lány skladů?

Česká republika od začátku 90. let přišla o více než 337 tisíc hektarů orné půdy. Liberecký kraj za stejné období ztratil zhruba pětinu své orné půdy, což je na region s omezenou zemědělskou základnou varovné číslo. Nejde jen o zemědělce: jde o potraviny, vodu v krajině, cenu půdy, politickou odpovědnost a o otázku, zda stát chrání strategický majetek, nebo jen zapisuje jeho úbytek do tabulek.

Krabice rostou rychleji než půda

Sklady umíme postavit za rok. Pole, které dává úrodu, vzniká stovky až tisíce let. V tom je základní nepoměr, který se v české debatě pořád tváří jako technický detail územního plánování. Není to detail. Je to otázka, zda se stát chová jako hospodář, nebo jako úředník, který umí spočítat škodu až ve chvíli, kdy už je zabetonovaná.

Česká republika má přesné katastrální statistiky. Víme, kolik máme orné půdy, lesů, vodních ploch, zastavěných ploch i „ostatních ploch“. Víme také, že orné půdy dlouhodobě ubývá. Horší je, že si neumíme stejně přesně a veřejně odpovědět na otázku, kolik kvalitní půdy se ztrácí kvůli logistickým areálům, obchodním krabicím, silnicím, parkovištím, solárním elektrárnám nebo rozplizlé suburbanizaci. A právě to je pro stát dost nelichotivé vysvědčení.

Článek pracuje s daty dostupnými k 31. prosinci 2025. Tam, kde veřejná data neumějí odpovědět přesně, je to výslovně označeno jako problém veřejné evidence, ne jako prostor pro dojem.

Co je orná půda – a co orná půda není

Orná půda je zemědělsky obdělávaná půda určená zejména pro pěstování polních plodin. V české evidenci je součástí zemědělského půdního fondu. Ten zahrnuje ornou půdu, chmelnice, vinice, zahrady, ovocné sady a trvalé travní porosty; podle zákona sem mohou patřit také půdy, které byly zemědělsky obhospodařované a dočasně obdělávané nejsou, a nově výslovně i krajinné prvky související se zemědělskou půdou.

Orná půda není totéž co louka, les, stavební parcela ani „volný pozemek“. To je důležité. Když orná půda ubude, nemusí to vždy znamenat, že na ní vyrostla hala. Část orné půdy se může změnit na trvalý travní porost, les, zahradu nebo jiný druh pozemku. Jenže pro potravinovou produkci je rozdíl zásadní: louka může být ekologicky cenná, ale nevyrobí stejné množství obilí, brambor nebo zeleniny jako orná půda.

Katastrální statistika tedy říká, kolik orné půdy formálně máme. Neříká ale automaticky, jak je kvalitní, zda je erodovaná, zhutněná, zastavěná, spekulativně držená, rozparcelovaná nebo reálně využitelná pro produkci. A už vůbec neříká, zda stát umí zabránit tomu, aby se z úrodné země stala jednosměrná cesta: pole – změna územního plánu – developer – beton – soukromý zisk – veřejná ztráta.

Půda vzniká pomalu a mizí rychle

Půda není substrát z hobbymarketu. Vzniká zvětráváním hornin, činností organismů, hromaděním organické hmoty, střídáním teplot, vody a biologických procesů. Podle FAO může vznik několika centimetrů půdy trvat stovky až tisíc let; často citovaný rámec uvádí až 1 000 let pro vznik 2–3 centimetrů půdy.

Znehodnocení může přijít za jednu sezonu. Vodní eroze odnese ornici při přívalovém dešti. Větrná eroze odnáší jemné částice z odkrytých polí. Těžká technika půdu zhutní. Chemické znečištění poškodí její biologický život. A zastavění je prakticky nejtvrdší zásah: půda se utěsní asfaltem, betonem, halou, silnicí nebo parkovištěm.

V českém prostředí je významný zejména problém vodní eroze. Výzkumný ústav meliorací a ochrany půdy dlouhodobě upozorňuje, že vodní erozí je ohrožena více než polovina orné půdy v ČR. To znamená, že část půdy nemizí jen z katastru. Část se ztrácí i potichu: jako úrodnost, humus, schopnost zadržet vodu, schopnost tlumit sucho a povodně.

Česká republika od roku 1991: minus 337 802 hektarů orné půdy

Katastrální data ukazují dlouhý trend, který se nedá omluvit jednou vládou ani jedním volebním obdobím. K 1. lednu 1991 měla Česká republika 3 219 030 hektarů orné půdy. K 31. prosinci 2025 už jen 2 881 228 hektarů. Rozdíl: minus 337 802 hektarů.

To je ztráta zhruba 10,5 % orné půdy proti roku 1991. Průměrně jde o téměř 9 900 hektarů ročně. Pro představu: každý rok mizí plocha odpovídající zhruba 14 tisícům fotbalových hřišť. Přepočet je orientační, ale názorný.

Ještě delší srovnání je tvrdší: v roce 1966 měla dnešní ČR 3 351 570 hektarů orné půdy. Do konce roku 2025 tedy ubylo přibližně 470 tisíc hektarů, tedy asi 14 % tehdejší výměry.

Současně platí, že celková zemědělská půda neklesá tak rychle jako orná půda. Část orné půdy se mění na trvalé travní porosty, lesy nebo jiné druhy pozemků. Z hlediska krajiny to někdy může dávat smysl. Z hlediska produkční kapacity státu je to ale zásadní signál: ubývá právě ta půda, která je nejvíce spojena s pěstováním plodin.

Rok 2025: z orné půdy zmizelo dalších 9 tisíc hektarů

Mezi koncem roku 2024 a koncem roku 2025 se výměra orné půdy v ČR snížila z 2 890 235 hektarů na 2 881 228 hektarů. Roční pokles činil 9 007 hektarů. To je téměř 25 hektarů denně.

Zemědělských pozemků jako celku ubylo ve stejném období 2 869 hektarů. Zastavěné plochy a nádvoří vzrostly o 624 hektarů, vodní plochy o 600 hektarů a lesní pozemky o 1 489 hektarů. Tento detail je důležitý: ne každý úbytek orné půdy je beton. Ale každé zmenšení orné půdy znamená menší prostor pro produkci plodin.

Politicky nepohodlná otázka zní: umíme rozlišit žádoucí proměnu krajiny od zbabraného záboru? Louka v erozně ohroženém svahu může být dobré řešení. Sklad na nejlepší půdě u dálnice je něco úplně jiného. Stát by měl umět říct rozdíl okamžitě, veřejně a srozumitelně. Často to ale nechává projít až do fáze, kdy se spor vede nad hotovým územním plánem nebo povolovacím řízením.

Liberecký kraj: malý kraj, velká ztráta

Liberecký kraj měl v roce 1993 podle dlouhodobých dat ČSÚ 76 334 hektarů orné půdy. K 31. prosinci 2025 uvádí ČÚZK pro Liberecký kraj 59 947 hektarů orné půdy. Rozdíl činí 16 387 hektarů. To je pokles o přibližně 21,5 %.

Jinými slovy: Liberecký kraj přišel od počátku 90. let o více než pětinu své orné půdy. Průměrně to odpovídá asi 512 hektarům ročně. Pro kraj, který má horské a podhorské oblasti, rozsáhlé lesy a omezené zemědělské zázemí, je to vážnější než v regionech, kde jsou velké bloky nejúrodnější půdy.

K 31. prosinci 2025 měl Liberecký kraj celkem 316 343 hektarů území. Z toho orná půda tvořila 59 947 hektarů, tedy zhruba 19 %. Zemědělská půda celkem měla 139 133 hektarů, lesní pozemky 141 661 hektarů, zastavěné plochy a nádvoří 5 331 hektarů. Liberecký kraj je tedy krajem lesů a členité krajiny, ne krajem nekonečných lánů. O to citlivější je každý zbytečný zábor.

Kde je v Libereckém kraji orná půda: nejvíc Česká Lípa, nejméně horské oblasti

V roce 2025 byla orná půda v Libereckém kraji rozložena velmi nerovnoměrně. Podle obcí s rozšířenou působností jí měl nejvíce obvod Česká Lípa: 20 623 hektarů. Následoval Liberec s 10 152 hektary, Turnov se 7 803 hektary, Semily s 6 571 hektary a Frýdlant s 5 474 hektary.

Naopak Jablonec nad Nisou měl jen 990 hektarů orné půdy, Tanvald 554 hektarů a Železný Brod 808 hektarů. To neznamená, že tyto oblasti nejsou důležité. Znamená to, že tam už téměř není z čeho brát.

Z krajského pohledu proto nemá smysl mluvit abstraktně o „půdě“. Jiný problém řeší Českolipsko, kde jsou větší plochy a tlak na rozvojové záměry. Jiný problém řeší Jablonecko nebo Tanvaldsko, kde je orná půda vzácná už svou výměrou. A jiný problém řeší okolí Liberce a Turnova, kde se střetává bydlení, doprava, průmysl, sklady, služby a tlak na obce.

Sklady, haly a „krabice“: stát nemá dost dobrý veřejný účet

Moderní průmyslové a logistické plochy v Česku dosáhly podle trhu v roce 2025 přibližně 13,2 milionu metrů čtverečních [9]. To je plocha podlah, nikoli celkový zábor půdy. Skutečný prostor obsazený areály je vyšší, protože zahrnuje komunikace, parkoviště, manipulační plochy, retenční objekty, odstupy a další infrastrukturu.

Přepočet samotné podlahové plochy 13,2 milionu m² odpovídá zhruba 1 320 hektarům. To ale není odpověď na otázku, kolik orné půdy sklady zabraly. A právě tady začíná hlavní kritika státu: veřejnost nemá jednoduše dostupnou národní tabulku, která by u každé velké haly ukázala, zda vznikla na orné půdě, jaké bonity, jaké třídy ochrany, s jakými odvody, jakou alternativou brownfieldu a jakým skutečným veřejným přínosem.

Bez těchto údajů se debata snadno zvrhne do dvou karikatur. Jedna říká: „Každá hala je zlo.“ Druhá říká: „Každý sklad je rozvoj.“ Obojí je slabé. Rozumná otázka má znít: Proč má být právě tento záměr právě tady, proč ne na brownfieldu, proč na této půdě, jaké jsou alternativy a kdo ponese dlouhodobé náklady?

Finanční hodnota: půda je levná jen do chvíle, než se z ní stane stavební pozemek

Průměrná úřední cena zemědělských pozemků pro rok 2025 byla uváděna kolem 7,12 Kč/m². Tržní cena zemědělské půdy byla podle monitoringu trhu za rok 2025 přibližně 372 550 Kč/ha, tedy asi 37,3 Kč/m². U orné půdy a v atraktivních lokalitách může být cena vyšší.

Když se těchto 37,3 Kč/m² použije pouze jako orientační finanční pomůcka, roční úbytek 9 007 hektarů orné půdy v ČR v roce 2025 odpovídá tržní hodnotě zhruba 3,36 miliardy Kč. To není ocenění ztracených potravin, vody, biodiverzity ani klimatické funkce. Je to jen hrubý majetkový stín.

Skutečný problém je v arbitráži. Zemědělská půda má určitou cenu. Jakmile se z ní stane stavební nebo rozvojový pozemek, její hodnota může násobně vzrůst. Rozhodnutí veřejné moci – změna územního plánu, vyjmutí ze zemědělského půdního fondu, povolení záměru – tak může vytvořit obrovský soukromý zisk. Pokud stát současně nepožaduje tvrdé zdůvodnění, náhrady, transparentnost a veřejný přínos, chová se jako špatný správce cizího majetku.

Co dělá stát: zákony existují, výsledek je rozpačitý

Základním předpisem je zákon o ochraně zemědělského půdního fondu z roku 1992 [4]. Stát tedy ochranu půdy formálně nepřehlíží. Zákon stanoví povinnosti, třídy ochrany půdy, pravidla pro odnětí půdy ze zemědělského půdního fondu a kompetence orgánů ochrany ZPF.

Důležitá byla novela z roku 2015, která měnila pravidla odvodů za odnětí půdy a navazovala také na Státní fond životního prostředí [20]. Byla přijata za vlády Bohuslava Sobotky, tedy v období koalice ČSSD, ANO a KDU-ČSL. Problém: samotné odvody nevytvořily dostatečně silnou brzdu proti dlouhodobému úbytku orné půdy.

Dalším prvkem je protierozní vyhláška č. 240/2021 Sb., která stanovuje postupy hodnocení erozního ohrožení a opatření k jeho snížení. To je věcně důležitý nástroj. Jenže protierozní ochrana řeší kvalitu a zachování půdy v zemědělském užívání; nezabrání sama o sobě tomu, aby se kvalitní pole změnilo v rozvojovou plochu.

Nejvýraznější novinkou posledních let je novela zákona o ochraně ZPF č. 183/2024 Sb., přijatá za vlády Petra Fialy. Ministerstvo životního prostředí ji prezentovalo jako ochranu nejkvalitnější zemědělské půdy před obchodními a skladovacími areály, logistickými centry a běžnými pozemními fotovoltaickými elektrárnami. Od roku 2025 zákon výrazně omezuje odnímání půdy I. a II. třídy ochrany pro obchod a skladování nad 1 hektar.

To je správný směr. Jenže má tvrdý háček.

Největší háček nové ochrany: přechodné období až do roku 2035

Novela ochrany ZPF z roku 2024 nefunguje jako okamžitá gilotina na staré rozvojové plochy. Přechodná ustanovení umožňují, aby se do 1. ledna 2035 dál rozhodovalo o odnětí půdy I. a II. třídy pro obchod nebo skladování nad 1 hektar, pokud jsou splněny podmínky navázané na dřívější územně plánovací dokumentaci nebo dříve rozběhnuté změny.

To je klíčový detail. Politicky se dá říct: „Zakázali jsme sklady na nejlepší půdě.“ Prakticky je přesnější říct: „Zpřísnili jsme pravidla, ale část starých záměrů a připravených ploch může ještě řadu let dobíhat.“

Právě tady je vidět česká nekonzistence napříč volebními obdobími. Jedna politická reprezentace rozvojové plochy připustí v územních plánech. Jiná později slíbí ochranu půdy. Ale mezi tím zůstane potrubí starých záměrů, výjimek, rezerv, přechodných lhůt a právních nároků. Stát si tak sám vyrábí situaci, kdy může zároveň říkat „chráníme půdu“ i „nemůžeme zastavit to, co už je v procesu“.

Nový stavební zákon: rychlejší povolování není totéž co lepší hospodaření

Nový stavební zákon č. 283/2021 Sb. má mimo jiné integrovat a zrychlit povolování staveb. Na něj navazuje jednotné environmentální stanovisko podle zákona č. 148/2023 Sb., které sjednocuje více environmentálních vyjádření do jednoho stanoviska.

To může být praktické. Občan, investor i obec potřebují předvídatelné řízení. Jenže z hlediska půdy je důležitá otázka: integrace stanovisek nesmí znamenat, že se ochrana půdy zredukuje na zaškrtnuté políčko v rychlejším procesu.

Nový stavební režim sám o sobě půdu nezachrání. Ochrana stojí hlavně na zákoně o ZPF, územním plánování, krajských zásadách územního rozvoje, rozhodování obcí a kvalitě konkrétního posouzení. Rychlý stát může být dobrý stát. Ale rychlý stát, který rychleji povoluje špatné zábory, je jen efektivnější výrobce škod.

Role obcí: územní plán je místo, kde se často rozhodne dřív, než si lidé všimnou

Velké spory o půdu nezačínají bagrem. Začínají čarou v územním plánu. V okamžiku, kdy se orná půda označí jako zastavitelná plocha, vzniká očekávání budoucího zhodnocení. Pozemek se začne chovat jinak ekonomicky i politicky. Tlak na jeho využití roste.

Obce často argumentují rozvojem, pracovními místy, daněmi, bydlením nebo dopravní dostupností. Některé argumenty mohou být legitimní. Jenže každá obec má zároveň pokušení přenést část nákladů na krajinu: více dopravy, méně půdy, více odtoku vody, ztrátu produkční schopnosti a tlak na infrastrukturu.

Tady stát dlouhodobě selhává v systémové spravedlnosti. Obec může mít krátkodobý zájem na rozvojové ploše. Země ale nese dlouhodobou ztrátu půdy. Pokud není rozhodování svázáno jasnými limity, vzniká soutěž: kdo dřív promění pole na příjemnější položku v rozpočtu nebo lukrativnější pozemek.

Role krajů: mohou brzdit chaos, ale nesmějí být jen razítkem

Kraje mají významnou roli v zásadách územního rozvoje, koordinaci nadmístních záměrů, ochraně hodnot území a v přenesené působnosti také v ochraně ZPF u větších záborů. Zákon o ochraně ZPF svěřuje krajským úřadům například rozhodování a metodické vedení v případech, které přesahují úroveň obcí s rozšířenou působností.

Liberecký kraj má nástroje, o kterých se nemluví dost. Má zásady územního rozvoje. Má databázi brownfieldů, jejíž počátky sahají ke studii z roku 2007, kdy bylo mapováno 364 lokalit. Má koncepční dokumenty ochrany přírody a krajiny, které pracují s omezením úbytku zemědělské půdy a s riziky suburbanizace. Má dotační programy zaměřené na retenci vody v krajině a adaptační opatření.

To je plus. Slabina je jinde: veřejnost nevidí ostrý, pravidelný a srozumitelný krajský účet typu: kolik hektarů orné půdy bylo za rok navrženo k záboru, kolik bylo odmítnuto, kolik šlo na bydlení, kolik na logistiku, jaké třídy ochrany se to týkalo, kolik brownfieldů se podařilo vrátit do života a kolik nových zelených ploch se naopak zastavělo.

Liberecký kraj by v tom mohl být průkopník. Ne další dokument do šuplíku, ale veřejná mapa půdy: zábory, brownfieldy, třídy ochrany, retence, eroze, schválené záměry, zamítnuté záměry, politická odpovědnost.

Dotace: peníze existují, ale systém často hasí škody místo prevence

Česko a EU dávají peníze na retenci vody, protierozní opatření, mokřady, remízky, krajinné prvky, pozemkové úpravy a adaptaci na změnu klimatu. To je správně. Jenže z pohledu dobrého hospodáře nestačí říct: „Máme dotační program.“

Důležitá otázka zní: snižují dotace skutečně tlak na zábor orné půdy, nebo jen napravují dílčí následky špatného hospodaření? Pokud stát povolí rozlézání výstavby do krajiny a zároveň dotuje remízky a mokřady, může se stát, že jednou rukou krajinu zlepšuje a druhou ji zhoršuje.

Dotace mají být navázány na měřitelný výsledek: méně eroze, více vody v půdě, více organické hmoty, méně nového záboru, více využitých brownfieldů. Bez toho vzniká dotační folklor: projekt proběhl, cedule visela, peníze se vyčerpaly, ale trend zůstává špatný.

Korupční riziko: největší pokušení leží v čáře na mapě

U půdy je korupční riziko strukturální. Nemusí jít hned o obálku ani trestný čin. Stačí vědět, že změna územního plánu může dramaticky zvýšit hodnotu pozemku. Z orné půdy za desítky korun za metr může být rozvojový pozemek za mnohonásobně víc. Taková změna vytváří silné motivace: pro vlastníky, investory, zprostředkovatele, politiky i úřední aparát.

Proto je nebezpečné, když se rozhodování o půdě schovává za technické formulace. „Rozvojová plocha.“ „Výrobní zóna.“ „Plocha smíšená.“ „Dopravní dostupnost.“ Každý takový pojem může být legitimní. Ale také může maskovat jednoduchý převod veřejné hodnoty do soukromého zisku.

Minimální antikorupční standard by měl být jasný: u každého záboru nad 1 hektar zveřejnit vlastníka, skutečného investora, třídu ochrany půdy, BPEJ, alternativy na brownfieldech, odhad dopravní zátěže, dopad na vodní režim, výši odvodů, stanoviska dotčených orgánů a konkrétní veřejný přínos. Ne jako PDF zakopané na úřední desce. Jako srozumitelný veřejný profil záměru.

Pět otázek, které by měly padat na každém zastupitelstvu

Je každý úbytek orné půdy špatně?
Ne. Přeměna erozně ohroženého svahu na trvalý travní porost nebo krajinný prvek může být rozumná. Špatně je nevratné zastavování kvalitní půdy bez silného veřejného důvodu.

Je sklad horší než bydlení?
Ne automaticky. Bydlení, škola nebo nemocnice mohou mít vyšší veřejnou potřebnost než spekulativní hala. Ale i bydlení má být kompaktní, promyšlené a napojené na infrastrukturu. Rozlezlé satelity také berou půdu.

Pomůže zákaz skladů na nejlepší půdě?
Ano, ale jen částečně. Novela z roku 2024 zpřísnila pravidla pro I. a II. třídu ochrany, ale přechodná ustanovení umožňují doběh části starších záměrů až do roku 2035.

Má Liberecký kraj dost brownfieldů?
Má evidované brownfieldy a databázi, která vznikla po mapování stovek lokalit. Problém je, že brownfield bývá dražší a složitější než pole. Bez tvrdé politiky „brownfield před greenfieldem“ bude pole dál pohodlnější volba.

Co je největší slabina státu?
Ne nedostatek paragrafů. Největší slabina je nekonzistence: stát eviduje úbytek, dotuje nápravu, povoluje výjimky, nechává dobíhat staré plochy a neumí veřejnosti jednoduše ukázat, kdo, kde a proč půdu mění na stavby.

Zajímavost na okraj: Liberecký kraj má téměř stejně zemědělské půdy jako lesů

Liberecký kraj bývá vnímán hlavně jako kraj hor, lesů a turistiky. Katastrální data ale ukazují zajímavý detail: k 31. prosinci 2025 měl kraj 139 133 hektarů zemědělských pozemků a 141 661 hektarů lesních pozemků. Rozdíl je jen asi 2 500 hektarů.

To znamená, že zemědělská krajina není v Libereckém kraji okrajová. Jen je méně viditelná než hory a lesy. Když ubývá orná půda na Českolipsku, Liberecku, Turnovsku nebo Semilsku, není to lokální drobnost. Je to zásah do jedné ze dvou hlavních krajinných složek regionu.

Co akutně chybí: půdní rozpočet, ne další fráze

České republice chybí národní půdní rozpočet. Ne obecné prohlášení, že půdu chráníme. Skutečný limit: kolik hektarů kvalitní zemědělské půdy může být ročně nevratně zastavěno, za jakých podmínek, v jakých regionech a s jakou náhradou.

Chybí také veřejný registr velkých záborů. Stát by měl umět na jednom místě ukázat všechny záměry nad 1 hektar: účel, investor, původní druh pozemku, třída ochrany, výměra, fáze řízení, odůvodnění, alternativy, výše odvodů, kompenzace a stav po dokončení.

Chybí tvrdé pravidlo „brownfield first“. Ne jako doporučení. Jako povinnost pro velké logistické, obchodní a průmyslové záměry: investor musí prokázat, proč nejde využít brownfield, přestavbu, intenzifikaci stávajícího areálu nebo vícepodlažní řešení.

Chybí pravidlo „netto nulové nové zapečetění půdy“. Když se někde půda nevratně utěsní, jinde se musí srovnatelná plocha obnovit, odtěsnit nebo vrátit do funkční krajiny. Ne jako symbolický stromek u parkoviště, ale jako měřitelná kompenzace.

Trend do roku 2035 a 2050: bez změny zmizí další desítky tisíc hektarů

Pokud by pokračoval přibližný trend od roku 1991, Česko by do roku 2035 mohlo přijít o dalších zhruba 100 tisíc hektarů orné půdy. Do roku 2050 by šlo orientačně o dalších 250 tisíc hektarů. To není přesná prognóza, ale jednoduché varování založené na dosavadním tempu.

V Libereckém kraji by pokračování trendu z let 1993–2025 znamenalo do roku 2035 ztrátu dalších asi 5 tisíc hektarů orné půdy. To odpovídá téměř dnešní výměře orné půdy v ORP Frýdlant. Do roku 2050 by šlo přibližně o 13 tisíc hektarů.

Reálný vývoj může být lepší, pokud zaberou přísnější pravidla ochrany ZPF, tlak veřejnosti, kvalitnější územní plánování, využití brownfieldů a protierozní opatření. Může být ale i horší, pokud se staré rozvojové plochy do roku 2035 rychle „vyčerpají“ dřív, než je stát znovu přehodnotí.

Doporučení pro obyvatele: ptejte se dřív, než přijede bagr

Při změnách územního plánu sledujte, zda se navrhuje zábor orné půdy. Ptejte se, jaké třídy ochrany se týká. U I. a II. třídy požadujte mimořádně silné zdůvodnění. U větších záměrů chtějte vědět, proč nebyl využit brownfield.

Ptejte se na vodu. Kolik plochy bude nepropustné? Kam poteče dešťová voda? Jak se záměr projeví při přívalových deštích? Kdo zaplatí silnice, kanalizaci, křižovatky a údržbu?

Ptejte se na veřejný přínos. Kolik vznikne pracovních míst a jakých? Bude obec dostávat reálný dlouhodobý přínos, nebo jen vyšší dopravu a ztrátu půdy? Kdo je skutečný investor? Kdo vlastní pozemky? Kdo vydělá změnou územního plánu?

A ptejte se včas. Veřejnost často reaguje až na konkrétní stavbu. Jenže rozhodující bitva se vede mnohem dřív – při územním plánu.

Doporučení pro Liberecký kraj: z půdy udělat veřejné téma, ne přílohu koncepce

Liberecký kraj by měl každý rok zveřejňovat „půdní bilanci kraje“. Jednoduchý dokument a interaktivní mapa: kolik orné půdy ubylo, kde, proč, v jaké kvalitě, jaký byl účel změny, kolik šlo na bydlení, kolik na průmysl, kolik na dopravu a kolik na krajinná opatření.

Kraj by měl aktualizovat a aktivně propagovat brownfieldy. Nestačí databáze. Je potřeba investorský servis, technická příprava, právní pomoc obcím, propojení s dotacemi a jasné krajské pravidlo: nový greenfield až po doložení, že brownfield není reálně použitelný.

Kraj by měl zároveň zpřísnit pohled na rozvoj kolem dopravních tahů. Dálnice a silnice nemají být automatická pozvánka pro nekonečný pás hal. Dopravní dostupnost je argument pro rozvoj, ale také magnet pro zábory. Právě proto musí být posuzování přísnější, ne benevolentnější.

Doporučení pro stát: méně účetnictví, více hospodaření

Stát by měl zkrátit nebo zpřísnit přechodné období, které umožňuje dobíhání některých starších záměrů na kvalitní půdě až do roku 2035. Pokud už má výjimka existovat, musí být spojena s tvrdým testem veřejného zájmu.

Stát by měl zavést národní registr záborů zemědělské půdy. Bez něj se bude dál debatovat v mlze. Katastr řekne, kolik půdy zmizelo. Ale veřejnost potřebuje vědět, proč zmizela.

Stát by měl změnit logiku odvodů. Poplatek za odnětí půdy nesmí být jen položka v investičním rozpočtu developera. Musí odrážet dlouhodobou ztrátu produkce, vody, ekosystémových funkcí i náklady na infrastrukturu.

Stát by měl zavést princip „nejdřív využij zastavěné“. Průmysl, obchod a logistika mají přednostně růst na brownfieldech, ve stávajících areálech, přestavbami a intenzifikací. Nová hala na poli má být poslední možnost, ne nejlevnější zkratka.

Je stát dobrý hospodář?

Férová odpověď zní: stát se zlepšuje v pravidlech, ale pořád není dobrý hospodář.

Má data. Má zákon. Má třídy ochrany. Má protierozní vyhlášku. Má dotace. Má novou přísnější novelu ZPF. Má kraje, obce, katastr, výzkumné ústavy a dotační programy. To všechno jsou nástroje.

Jenže výsledek je pořád úbytek. Od roku 1991 minus 337 802 hektarů orné půdy. V Libereckém kraji minus 16 387 hektarů od roku 1993. To není selhání jednoho ministra. To je dlouhodobá nekonzistence státu, krajů, obcí a politických reprezentací napříč volebními obdobími.

Dobrý hospodář by se ptal: kolik půdy si můžeme dovolit ztratit? Špatný hospodář se ptá: projde to řízením?

Půda není sentiment. Je to infrastruktura přežití

Orná půda není nostalgie po venkově. Je to strategická infrastruktura stejně jako voda, energetika, silnice nebo nemocnice. Rozdíl je v tom, že když se zanedbá silnice, dá se opravit. Když se zastaví dobrá půda, návrat je extrémně obtížný, drahý a často nereálný.

Česko nepotřebuje zastavit veškerý rozvoj. Potřebuje ho přestat dělat hloupě. Potřebuje rozlišovat mezi veřejnou potřebou a soukromou spekulací, mezi bydlením a krabicí, mezi brownfieldem a úrodným polem, mezi krajinotvornou změnou a betonovou ztrátou.

Nejbližší roky rozhodnou, zda novela ochrany ZPF bude skutečným obratem, nebo jen hezkou formulací s dlouhým doběhem starých záměrů. Pro obyvatele Libereckého kraje je praktická rada jednoduchá: sledujte územní plány. Tam se totiž často rozhoduje o půdě dřív, než o ní začne veřejná debata. A když už na pole přijede bagr, bývá kritické myšlení pozdě.

Zdroje a kontext
[1] Český statistický úřad: Struktura pozemků v České republice
https://csu.gov.cz/struktura-pozemku
[2] Český úřad zeměměřický a katastrální: Souhrnné přehledy o půdním fondu z údajů katastru nemovitostí České republiky, stav k 31. 12. 2025 / Ročenka půdního fondu 2026
https://cuzk.gov.cz/Periodika-a-publikace/Statisticke-udaje/Souhrne-prehledy-pudniho-fondu.aspx
[3] Český statistický úřad: Dlouhodobý vývoj Libereckého kraje v letech 1993–2025
https://csu.gov.cz/docs/107799/2d9c18da-5ab9-d479-6d23-a83fbf0aab44/CZ0510_1.pdf
[4] Zákon č. 334/1992 Sb.: Zákon o ochraně zemědělského půdního fondu
https://www.zakonyprolidi.cz/cs/1992-334
[5] Zákon č. 183/2024 Sb.: Novela zákona o ochraně zemědělského půdního fondu
https://www.zakonyprolidi.cz/cs/2024-183
[6] Ministerstvo životního prostředí: Novela zákona o ochraně ZPF – ochrana nejkvalitnější půdy před sklady, obchody a částí fotovoltaiky
https://mzp.gov.cz/cz/pro-media-a-verejnost/aktuality/archiv-tiskovych-zprav/novela-zakona-o-ochrane-zemedelskeho-pudniho
[7] FAO / Global Soil Partnership: Soil as a finite resource, soil formation and degradation
https://www.fao.org/global-soil-partnership/resources/highlights/detail/en/c/1539317/
[8] Výzkumný ústav meliorací a ochrany půdy: Půda v mapách / erozní ohrožení půd v ČR
https://mapy.vumop.cz/
[9] CBRE: Czech Republic Industrial & Logistics Figures Q4 2025
https://www.cbre.cz/en-gb/insights/figures/czech-republic-industrial-logistics-q4-2025-figures
[10] Zákon č. 148/2023 Sb. a MŽP: Jednotné environmentální stanovisko
https://www.zakonyprolidi.cz/cs/2023-148
https://mzp.gov.cz/cz/agenda/jednotne-environmentalni-stanovisko
[11] Zákon č. 283/2021 Sb.: Stavební zákon
https://www.zakonyprolidi.cz/cs/2021-283
[12] Liberecký kraj: Zásady územního rozvoje Libereckého kraje
https://www.kraj-lbc.cz/urad/odbory/odbor-uzemniho-planovani-a-stavebniho-radu/oddeleni/oddeleni-uzemniho-planovani/dokumenty-uzemniho-planovani/zasady-uzemniho-rozvoje-libereckeho-kraje
[13] Liberecký kraj: Brownfields a greenfields / databáze rozvojových lokalit
https://www.kraj-lbc.cz/urad/odbory/odbor-regionalniho-rozvoje-a-evropskych-projektu/oddeleni/oddeleni-projektu-financovanych-z-esi-fondu/brownfields-a-greenfields
[14] Liberecký kraj: Koncepce ochrany přírody a krajiny Libereckého kraje
https://www.databaze-strategie.cz/cz/lbk/strategie/koncepce-ochrany-prirody-a-krajiny-libereckeho-kraje
[15] Ministerstvo životního prostředí / OPŽP: Podpora protierozních opatření, mokřadů, remízků a zadržování vody v krajině
https://opzp.cz/
[16] Státní zemědělský intervenční fond: Pozemkové úpravy ve Strategickém plánu SZP
https://szif.gov.cz/cs/szp23-pozemkove-upravy
[17] Liberecký kraj: Dotační program 8.6 – Podpora retence vody v krajině a adaptace sídel na změnu klimatu
https://dotace.kraj-lbc.cz/zivotni-prostredi-a-zemedelstvi/8-6-podpora-retence-vody-v-krajine-nbsp-nbsp-a-adaptace-sidel-na-zmenu-klimatu-d453695.htm
[18] SZIF / Strategický plán SZP: Agroenvironmentálně-klimatická opatření, zatravňování, meziplodiny, krajinné prvky
https://szif.gov.cz/cs/szp23
[19] Farmy.cz: Zpráva o trhu s půdou – leden 2026; průměrná tržní cena zemědělské půdy 2025
https://www.farmy.cz/download/zpravy_o_trhu/ZPRAVA-o-trhu-s-pudou-FARMYCZ-leden-2026.pdf
[20] Zákon č. 41/2015 Sb.: Novela zákona o ochraně ZPF a zákona o Státním fondu životního prostředí ČR
https://www.zakonyprolidi.cz/cs/2015-41
[21] Vyhláška č. 240/2021 Sb.: Vyhláška o ochraně zemědělské půdy před erozí