Dostupnost základních služeb na venkově v Libereckém kraji: kdy venkov ještě žije a kdy už odumírá

Venkov neumírá ve chvíli, kdy zmizí jedna hospoda nebo jedna pošta. Odumírá tehdy, když se rozpadne běžný denní okruh života: kde koupit jídlo, jak se dostat k lékaři, jak odvézt dítě do školy, jak vyřídit základní věci bez auta a jak v obci vůbec normálně žít. V Libereckém kraji to není jen „přirozený vývoj doby“. Je to směs demografie, ekonomiky a také kvality veřejné správy.

Na mapě kraje už dnes poměrně přesně vidíte, kde je problém hlubší než jen nostalgie po starých časech: Frýdlantsko, Tanvaldsko, Semilsko, Novoborsko, území bývalého vojenského prostoru Ralsko a podle novější aktualizace státem podporovaných regionů nově i ORP Česká Lípa. Když se v těchto územích ztenčí služby, není to kosmetika. Je to přímý zásah do toho, jestli se tam dá založit rodina, zestárnout nebo podnikat.

Co jsou vlastně „základní služby“ a proč nejsou jen pohodlím

Výzkumy o vybavenosti venkovských obcí nezařazují mezi základní služby jen obchod s potravinami. Patří sem také školka a škola, ordinace praktického lékaře a dětského lékaře, pošta či Pošta Partner, restaurace nebo hospoda, bankomat, lékárna, dopravní dostupnost, sběrný dvůr, hřiště a další prvky každodenní obslužnosti. Smysl je jednoduchý: nejde o luxus, ale o infrastrukturu normálního života.

Důležité je i rozlišení mezi tím, co si venkov může ještě zčásti obstarat sám, a tím, co bez veřejné moci dlouhodobě neudrží. Obec si může pomoci komunitním životem, sdílením prostor, místní aktivitou nebo podporou posledního obchodu pravidelnými nákupy. Ale bez kraje a státu neudrží dopravní obslužnost, síť zdravotní péče, rozumnou dostupnost školek a škol, digitální konektivitu nebo základní standardy územního plánování.

Je to v Libereckém kraji problém? Ano. Ale ne všude stejně

Liberecký kraj má 215 obcí a 76,7 % obyvatel žije ve městech; nejméně urbanizovaný je okres Semily, kde města soustřeďují jen 55,5 % obyvatel. Už to samo říká, že venkov zde není okrajové téma pro pár chalupářů, ale podstatná část regionální reality.

Problém je v tom, že venkov v Libereckém kraji není jeden. Jinak vypadá zázemí Liberce, jinak Jizerské hory, jinak Frýdlantský výběžek, jinak Semilsko a jinak prostor kolem Ralska. Starší oficiální přehledy HSOÚ v kraji uváděly Frýdlant, Nový Bor, Semily, Tanvald a území bývalého vojenského prostoru Ralsko; po aktualizaci státem podporovaných regionů z roku 2024 se podle zápisu Regionální stálé konference nově přidává i ORP Česká Lípa. I tahle drobná změna ukazuje, že stát a region problém registrují, ale stále s ním pracují trochu těžkopádně a administrativně.

V konkrétních studiích už je obraz mnohem tvrdší. Na Frýdlantsku se mezi slabé stránky řadí dlouhodobý nedostatek pracovních příležitostí, vysoká nezaměstnanost, sociálně vyloučené lokality, nevyhovující dopravní dostupnost do regionu a špatný internetový či mobilní signál. Tanvaldsko zase uvádí nevyhovující dopravní napojení regionu, nízkou rychlost na tratích, chybějící bezbariérovost a migraci obyvatel za prací mimo území. U Ralska se mezi slabými stránkami objevují chybějící zdravotní a sociální služby a malá nabídka služeb pro obyvatele. Na Semilsku kraj výslovně zmiňuje uzavírání nebo nedostupnost služeb v menších obcích.

Kdy venkov ještě žije a kdy už odumírá

Venkov ještě žije tehdy, když je možné bez hrdinství zvládnout obyčejný týden. Tedy když máte v obci nebo v rozumném dosahu nákup, spojení, praktického lékaře, školku nebo školu, fungující mobilní a internetový signál a alespoň základní veřejný či komunitní prostor. Nemusí tam být všechno. Ale musí tam fungovat celek.

Venkov odumírá ve chvíli, kdy se několik těchto věcí pokazí najednou. Když poslední obchod přežívá jen z povinnosti majitele, autobus je vhodný spíš pro školáka než pro zaměstnance, lékař je daleko, signál slabý a každá běžná potřeba znamená auto, čas a rezervní peníze. Pak už nejde o „méně komfortní život“. Jde o selekci obyvatel: zůstanou hlavně ti, kteří mají auto, čas, zdraví a peníze. Ostatní – mladé rodiny, část seniorů, lidé bez auta – jsou vytlačováni.

Užitečná čísla, která říkají víc než dojmy

215 obcí, 76,7 % městského obyvatelstva. Liberecký kraj je sice urbanizovaný, ale okres Semily už ne: ve městech tam žije jen 55,5 % obyvatel.

Běžný standard pro prodejnu potravin začíná už kolem 300–400 obyvatel obce. Pro poštu či Poštu Partner je to 800–900 obyvatel, pro ordinaci praktického lékaře 1 400–1 500 obyvatel, pro základní školu 600–700 obyvatel. To je důležité: ne každá malá obec má mít všechno, ale některé hranice už odborně víme.

Dvě třetiny seniorů 65+ považují přítomnost prodejny za velmi podstatnou pro příjemný život v obci. U mladých do 30 let je to necelých 30 %. Obchod tedy není jen ekonomická jednotka; pro starší obyvatele je to infrastrukturní jistota.

Program Obchůdek v Libereckém kraji není okrajová věc. Kraj uvádí 42 žádostí v období 2021/2022, 44 v roce 2022/2023, 47 v roce 2023/2024 a 48 v roce 2024/2025; téměř vždy šlo o plné vyčerpání podpory kolem 4,4 milionu korun. To je jasný důkaz, že problém malých prodejen je strukturální, ne nahodilý.

Liberecký kraj má 45 pošt Partner. Česká pošta současně říká, že celostátním cílem je 1 500 poboček Partner. To znamená, že stát místo klasických pošt sází stále víc na partnerský model.

Krajská podpora primární péče pro rok 2026 činí 4,5 milionu korun. Cílem je dostupnost praktiků, pediatrů a zubařů zejména v menších obcích. Kraj tím fakticky přiznává, že trh sám dostupnost lékařů na venkově nevyřeší.

Fenomén vietnamských obchodů: veřejná politika z něj těží, ale skoro o něm nemluví

Na českém venkově už dávno neplatí, že poslední obchod musí mít podobu staré „vesnické Jednoty“. Akademické práce upozorňují, že vietnamské potravinové obchody jsou rozmístěny po celém Česku a v nemetropolitních oblastech bývají často jedinou možností nákupu potravin; výzkum je zároveň označuje za jedno z možných řešení, jak udržet obchodní obslužnost venkova.

Veřejná politika ale s tímto fenoménem nepracuje otevřeně jako se zvláštní kategorií. Krajský i státní program Obchůdek řeší velikost obce, existenci jediné prodejny a provozní náklady, nikoli národnost provozovatele. Prakticky to znamená: kraj s tím počítá nepřímo, protože podporuje „poslední obchod“, ať ho vede kdokoli. Politicky se o tom moc nemluví, ale provozně je to už léta jedna z opor venkovské obslužnosti.

Co venkov v Libereckém kraji potřebuje nejvíc

Následující přehled je syntézou dostupných studií, krajských dokumentů a státních materiálů. Nejde o seznam přání. Jde o to, co se v datech opakuje jako rozhodující.

Spolehlivou dopravu, ne jen symbolickou dopravní obslužnost. Ve chvíli, kdy spojení funguje jen papírově, obec ztrácí práci, školu i lékaře zároveň. Frýdlantsko i Tanvaldsko ukazují, že doprava je stále jedna z klíčových bariér.

Poslední venkovský obchod jako veřejně důležitou službu. Prodejna není jen místo, kde koupíte rohlík. Pro starší, nemobilní a slabší domácnosti je to základní pojistka běžného života. Výzkum ukazuje, že právě obchod je jednou z nejvíce postrádaných lokálních služeb.

Praktického lékaře, pediatra a zubaře v rozumném dosahu. Kraj kvůli tomu vypisuje vlastní dotační program a Frýdlantsko tuto potřebu uvádí mezi prioritami. Bez primární péče se venkov mění ve zdravotně rizikové území.

Školku a školu, nebo alespoň dosažitelnost bez logistického pekla. Odborné výstupy počítají se školkou jako běžným standardem od zhruba 500–600 obyvatel a se základní školou od 600–700 obyvatel; jinde musí fungovat doprava. Bez toho mladé rodiny nepřijdou, nebo nevydrží.

Sociální a odlehčovací služby pro stárnoucí populaci. Na Frýdlantsku studie výslovně uvádí nedostatečné kapacity odlehčovacích služeb a služeb pro lidi s duševním onemocněním. To je přesně typ služby, který rozhoduje o tom, zda bude možné na venkově důstojně zestárnout.

Funkční internet a mobilní signál. Slabý signál už není drobnost. Znamená horší práci z domova, horší podnikání, horší dostupnost služeb i slabší bezpečnost. Frýdlantsko to mezi slabinami jmenuje zcela explicitně.

Dostupné bydlení a místní práci. Když se v obci nedá pracovat ani bydlet za rozumných podmínek, služby se neudrží, protože nemají komu sloužit. Tanvaldsko i Frýdlantsko spojují slabou ekonomiku s odchodem obyvatel.

Víceúčelové body služeb místo rozpadu na zbytky. Budoucnost malých obcí nebude v tom, že každá služba dostane vlastní budovu a vlastní personál. Smysl dávají sdílené prostory, mobilní služby, prodejna plus výdejna, knihovna plus komunitní místnost, Pošta Partner na úřadě. Tento směr už doporučují i studie pro ohrožená území.

Chytřejší správu území, ne jen dotace po jednotlivých šuplících. Venkov nepadá proto, že by na něj stát nikdy nic neposlal. Padá i proto, že doprava, zdravotnictví, pošta, sociální péče a územní plánování se často řeší odděleně. A právě tady stát přiznává, že mu stále chybí jednotná metodika a standardy dostupnosti služeb jsou teprve v přípravě.

Co přesně mohou udělat občané

První a nejbanálnější věc je pravidelně používat to, co chtějí zachovat. Poslední obchod na vsi nezachrání petice, když se v něm nakupuje jen ve chvíli, kdy dojde mléko. Lokální služby mají význam hlavně tehdy, když mají pravidelný obrat a každodenní využití.

Druhá věc je přijmout, že budoucí venkovská služba nemusí vypadat jako v roce 1995. Někde bude fungovat Pošta Partner, jinde mobilní služba, jinde bezobslužný nebo hybridní obchod, jinde sdílený prostor. Trvat za každou cenu na starém formátu může být ve výsledku cesta k tomu, že nezůstane nic.

Třetí věc je politická a občanská: neblokovat automaticky každý projekt, který zlepšuje bydlení, dopravu nebo základní občanskou vybavenost. V řadě obcí se vede spor o to, zda je lepší „mít klid“, nebo „mít život“. Jenže bez nových obyvatel, lékařů, obchodníků a dopravních řešení zůstane nakonec jen ten klid.

Čtvrtá věc je sousedská: pomoc seniorům s dopravou, digitálními úkony a běžnou orientací ve službách. Výzkumy opakovaně ukazují, že právě méně mobilní a starší obyvatelé nesou ztrátu místních služeb nejtvrději.

Co přesně dělá Liberecký kraj

Nejviditelnější konkrétní zásah je program Obchůdek 2021+. Liberecký kraj se do něj zapojuje i v roce 2026, chce mezi provozovatele malých prodejen rozdělit 4,4 milionu korun, maximální dotace na jednu prodejnu je 130 000 Kč a podpora míří na mzdy, nájem, energie, bezhotovostní platby i moderní bezobslužný provoz. Kraj navíc uvádí, že zájem je dlouhodobě stabilní a v předchozích letech šlo o desítky podpořených prodejen ročně. To je užitečné, ale zároveň to nepřímo říká, že bez dotace je velká část této sítě křehká.

Druhá velká krajská role je doprava. Odbor dopravní obslužnosti kraje výslovně zajišťuje objednávku a financování regionální autobusové a železniční dopravy a spolu s KORID provozuje systém IDOL. Tedy přesně tu infrastrukturu, bez níž se venkov mění v prostor povinného vlastnictví auta.

Třetí zásah je zdravotnictví. V roce 2026 kraj vyčlenil 4,5 milionu korun na podporu primární péče se zaměřením na praktiky, pediatry a zubaře zejména v menších obcích; od roku 2023 už v tomto programu rozdělil 6,7 milionu korun. I tady platí: je dobře, že kraj reaguje, ale zároveň tím přiznává, že síť základní péče na venkově není samonosná.

Kraj se také aktivně podílí na studiích hospodářsky a sociálně ohrožených území. To je správný směr, protože problém venkova se nedá řešit jen jedním dotačním titulem. Jenže analytika sama o sobě obce neobslouží. Rozhodující bude, zda se doporučení ze studií skutečně promítnou do dopravy, zdravotnictví, služeb a investic.

Co dělá stát – a co pořád nedělá

Stát problém nesporně vidí. MPO provozuje program Obchůdek 2021+ pro obce do 1 000 obyvatel, případně do 3 000 obyvatel, a výslovně připouští i automatizované nebo hybridní prodejny. Akční plán Strategie regionálního rozvoje 2025–2027 zase obsahuje specifický cíl „zlepšit dostupnost služeb v regionálních centrech i v jejich venkovském zázemí“. Česká pošta navíc dál rozšiřuje síť Partner a v Libereckém kraji uvádí 45 těchto poboček.

Jenže stát stále zřetelně nedělá jednu zásadní věc: neumí dostupnost základních služeb řídit jako jeden územní celek. Ministerstvo pro místní rozvoj samo uvádí, že na národní úrovni chybí jednotná metodika ke koordinaci strategického a územního plánování a standardy dostupnosti veřejných služeb jsou teprve ve stádiu přípravy. Přeloženo do běžné řeči: stát ví, že problém existuje, ale pořád nemá dokončená jasná pravidla, co je ještě přijatelný standard a co už je selhání správy území.

A právě tady leží jádro sporu. Část úbytku služeb je samozřejmě přirozená: malá obec neutáhne všechno. Ale pokud stát a kraj neumějí včas zajistit dopravu, základní zdravotnictví, poštovní a správní body, digitální infrastrukturu a podporu poslední prodejny, nejde už o „přirozený trend“. Jde o správu ústupu.

Periferní venkov nemusí být vždycky nejhůř vybavený

Jedno z méně známých zjištění výzkumu je překvapivé: na vybavenost nemá vliv jen velikost obce. Pozitivně může působit i mikroregionální a meziregionální odlehlost, vyšší věková struktura nebo úbytek obyvatel, zatímco negativně může působit příměstská poloha a populační přírůstky. Jinými slovy: některé periferní obce si služby udrží právě proto, že suplují širší území, zatímco příměstské obce se mohou proměnit v pouhé noclehárny bez místních funkcí.

To je důležitá brzda proti lacinému klišé, že „venkov umírá, protože je daleko“. Ne. Venkov umírá hlavně tehdy, když je daleko a zároveň špatně obsloužený, ekonomicky slabý a veřejně neřízený. Samotná odlehlost ještě nemusí být smrtelná. Smrtelná je kombinace odlehlosti a rezignace.

Závěr: venkov neumírá kvůli nostalgii, ale kvůli rozpadu běžného života

Nejpřesnější odpověď na otázku z titulku zní takto: venkov ještě žije tam, kde je stále možné vést obyčejný, nehrdinský život. Kde není každá cesta k lékaři malá expedice, kde obchod není jen nouzová relikvie, kde funguje spojení, signál a alespoň minimum služeb v místě nebo v rozumném dosahu.

A odumírá tam, kde se z bydlení stává logistická disciplína pro zdravé, mobilní a solventní. To už není normální proměna společnosti. To je opouštění území po kouskách. Liberecký kraj to ví a v některých věcech reaguje rozumně. Stát to ví také. Jenže mezi „víme o tom“ a „systémově to řídíme“ je pořád nepříjemně velká mezera.

Co sledovat dál? Hlavně tři věci: zda kraj udrží a rozšíří podporu posledních prodejen a primární péče, zda se doporučení ze studií HSOÚ opravdu promění v konkrétní dopravu a služby, a zda stát konečně dotáhne jasné standardy dostupnosti veřejných služeb. Teprve pak půjde poznat, kde venkov v Libereckém kraji opravdu žije – a kde se o jeho životě zatím jen mluví.

Odkazy a kontext

ČSÚ, Charakteristika kraje: https://csu.gov.cz/lbk/charakteristika_kraje

MMR ČR, Semilsko pod lupou: kraj pokračuje v analýze hospodářsky a sociálně ohrožených území (20. června 2024): https://mmr.gov.cz/cs/microsites/uzemni-dimenze/novinky/ustecky-kraj-zverejnil-studii-hsou-pro-orp-lit-%284%29

Regionální stálá konference Libereckého kraje, Zápis z 39. jednání RSK LK (18. října 2024): https://www.rsk-lk.cz/images/Jedn%C3%A1n%C3%AD_RSK_LK/39_RSKLK_zapis_final.pdf

Sociologický ústav AV ČR, Vybavenost venkovských obcí: vývoj, význam, využití: https://www.soc.cas.cz/images/drupal/publikace/vybavenost_venkovskych_obci.pdf

MMR ČR / Sociologický ústav AV ČR, Změny vybavenosti venkovských obcí základními službami a dopady na jejich obyvatele: https://mmr.gov.cz/getattachment/c499856b-46e4-418e-8955-2111a55d7eae/5_Zmeny-vybavenosti-venkovskych-obci-zakladnimi-sluzbami-a-dopady-na-jejich-obyvatele_ORP_Soc-ustav.pdf.aspx?ext=.pdf&lang=cs-CZ

Liberecký kraj, Program Obchůdek 2021+ pokračuje. Liberecký kraj opět podpoří venkovské prodejny (8. dubna 2026): https://www.kraj-lbc.cz/aktuality/program-obchudek-2021-pokracuje-liberecky-kraj-opet-podpori-venkovske-prodejny-n588917.htm

MPO ČR, Podpora venkovských prodejen pokračuje: Startuje IV. výzva programu Obchůdek 2021+ (28. února 2025): https://mpo.gov.cz/cz/podnikani/vnitrni-obchod/program-obchudek-2021/podpora-venkovskych-prodejen-pokracuje-startuje-iv–vyzva-programu-obchudek-2021–286357/

Liberecký kraj, Odbor dopravní obslužnosti: https://www.kraj-lbc.cz/urad/odbory/odbor-dopravni-obsluznosti

Liberecký kraj, Liberecký kraj rozdělí na podporu zdravotnictví 13,4 milionu korun (2026): https://www.kraj-lbc.cz/aktuality/liberecky-kraj-rozdeli-na-podporu-zdravotnictvi-13-4-milionu-korun-n586500.htm

MMR ČR, Frýdlantsko 2025 – případová studie HSOÚ: https://mmr.gov.cz/getmedia/dd95cda1-94b9-4bab-9417-2c539e5d3149/Liberecky-kraj-Frydlantsko-2025.pdf.aspx?ext=.pdf

MMR ČR, Tanvaldsko – případová studie HSOÚ: https://mmr.gov.cz/getmedia/01a337e7-aed5-4f90-afec-dc389b77a988/HSOU_Tanvald_09-05-2023.pdf.aspx?ext=.pdf

MMR ČR, Bývalý vojenský prostor Ralsko – případová studie HSOÚ: https://mmr.gov.cz/getmedia/7cfc7655-0c3e-473f-8823-3bd84f8ec6ed/studie_BVP_Ralsko_2025.pdf.aspx?ext=.pdf

MMR ČR, Udržitelný rozvoj: https://mmr.gov.cz/cs/microsites/uzemni-dimenze/regionalni-rozvoj/udrzitelny-rozvoj

Česká pošta, Moravská Nová Ves zahájila provoz tisící pošty Partner (10. února 2025): https://www.ceskaposta.cz/-/moravska-nova-ves-zahajila-provoz-tisici-posty-partner

Univerzita Karlova, Abstrakt práce o vietnamských potravinových obchodech a obslužnosti venkova: https://dspace.cuni.cz/bitstream/handle/20.500.11956/97923/120295050.pdf?isAllowed=y&sequence=2

MMR ČR, Akční plán Strategie regionálního rozvoje ČR 2025–2027: https://mmr.gov.cz/getmedia/94ce3163-6bad-413b-b23f-ec04112ff73b/Akcni-plan-20252027.pdf.aspx?ext=.pdf