Demokracie není jen volba. Co může občan dělat mezi volbami

„Byly volby, tak mlčte.“ Tato věta se tváří jako obrana demokracie, ale ve skutečnosti ji zmenšuje na jeden den u urny. Demokracie není jen hlasovací lístek jednou za čtyři roky. Je to také kontrola moci, právo ptát se, žádat informace, chodit na zastupitelstvo, podávat podněty, připomínkovat rozhodnutí a spojovat se s dalšími lidmi.

Respektovat volby neznamená čtyři roky mlčet; občan má právo ptát se, žádat informace a kontrolovat moc.

Nejúčinnější občanská aktivita je konkrétní, věcná a opřená o dokumenty.

Mezi hlavní nástroje patří žádosti o informace, účast na zastupitelstvu, petice, místní referendum, stížnosti, podněty a kontrola smluv.

Demokracie nekončí vhozením lístku

„Byly volby, tak to respektujte.“ Věta, která sama o sobě není špatná. Výsledky voleb se opravdu mají respektovat. Kdo prohrál, nemá převracet stůl jen proto, že se mu výsledek nelíbí. Jenže ve veřejném prostoru se tato věta často používá jinak: jako výzva, aby občané čtyři roky mlčeli, neptali se, nekontrolovali, neprotestovali a neodporovali rozhodnutím, která považují za špatná.

To už není respekt k volbám. To je nedorozumění o demokracii.

Občan není zaměstnanec politiků. Občan je jejich zadavatel.

Volby dávají politikům mandát vládnout. Nedávají jim bianko šek. Nedávají jim vlastnictví státu, kraje ani obce. Česká ústava říká, že lid je zdrojem veškeré státní moci a že státní moc slouží všem občanům. Listina základních práv a svobod garantuje svobodu projevu, právo na informace, petiční právo a právo občanů podílet se na správě veřejných věcí přímo nebo svobodnou volbou zástupců.

Jinými slovy: občan není zaměstnanec politiků. Občan je jejich zadavatel.

Respektovat volby neznamená přestat kontrolovat moc

Po volbách má vítěz právo sestavit většinu, prosazovat program a nést odpovědnost. Menšina má právo nesouhlasit. Média mají právo ptát se. Občané mají právo organizovat petice, účastnit se jednání zastupitelstev, žádat dokumenty, zakládat spolky, pořádat shromáždění, upozorňovat na chyby a v dalších volbách vystavit účet.

To není „nerespektování voleb“. To je běžný provoz demokracie.

Nebezpečné je, když se z voleb udělá čtyřletá výjimka z veřejné kontroly. Když se občanům říká: rozhodli jste, teď už se nestarejte. Jenže mnoho důležitých rozhodnutí nevzniká v den voleb. Vzniká mezi nimi: při přípravě rozpočtu, při zadávání zakázek, při změnách územního plánu, při jmenování lidí do městských a krajských firem, při prodeji majetku, při schvalování strategických dokumentů, při změnách škol, nemocnic nebo dopravy.

Kdo se zajímá až v den voleb, často přichází pozdě. Kdo se zajímá mezi volbami, může něco změnit ještě ve chvíli, kdy se věci opravdu rozhodují.

Čtěte také  Jak si ověřit výrok politika: návod, který šetří nervy, peníze i demokracii

Proč lidé zůstávají pasivní

Pasivita občanů často nevzniká z lenosti. Častěji vzniká z pocitu marnosti. Člověk si řekne: stejně si to udělají po svém, nerozumím tomu, nemám čas, nechci se hádat, nechci se ztrapnit, úřední jazyk je nesrozumitelný, politici neposlouchají.

Česká data tomu odpovídají. CVVM na podzim 2023 zjistilo, že pětina populace nikdy nesleduje politiku v médiích, což byl nejvyšší podíl v historii měření. Do většiny praktických politických aktivit se Češi zapojují málo: práci pro politickou stranu se nikdy nevěnuje 94 % lidí, činnosti politických stran se účastní jen 3 %, odborů 7 %. Naopak častější je účast ve sportovních organizacích, občanských a zájmových sdruženích nebo charitativní činnosti.

To neznamená, že Češi jsou „špatní občané“. Znamená to, že politická účast se u nás často chápe příliš úzce. Buď volby, nebo stranická politika. Jenže mezi tím leží obrovský prostor: sousedská iniciativa, spolek, připomínka rozpočtu, dotaz na zastupitele, žádost podle zákona o informacích, účast na veřejném projednání, podnět kontrolnímu výboru, lokální referendum, veřejná debata, kontrola smluv.

Demokracie nezačíná tím, že se člověk stane politikem. Začíná tím, že se přestane chovat jako divák.

Výzkumy říkají: lidé potřebují nejen možnost mluvit, ale i důkaz, že to má smysl

OECD ve svých doporučeních k občanské participaci upozorňuje, že zapojování občanů vede k transparentnějšímu, legitimnějšímu a odpovědnějšímu rozhodování. Pomáhá také zlepšovat kvalitu politik, služeb a projektů, protože do rozhodování přináší zkušenost lidí, kterých se rozhodnutí přímo týká.

Zároveň ale OECD ve zprávě z roku 2025 upozorňuje na zásadní problém: mnoho lidí má pocit, že jejich hlas není slyšet, i když existuje řada formálních možností zapojení. Smysluplná participace proto vyžaduje čtyři věci: cíleně navržený proces, nižší bariéry, posilování schopností občanů i úředníků a hlavně odpovědnost za to, jak se s občanskými podněty naloží.

To je důležité. Nestačí vyvěsit dokument na úřední desku a říct: „Veřejnost se mohla vyjádřit.“ Nestačí udělat anketu, když výsledek nikdo nečte. Nestačí veřejné projednání, které se koná v době, kdy většina lidí pracuje, a podklady jsou psané jazykem pro zasvěcené.

Skutečná participace není ozdoba. Je to práce s konfliktem dřív, než vybuchne.

Český problém: nízká důvěra a pocit, že „stejně nemáme hlas“

OECD Trust Survey 2024 ukazuje pro Česko varovná čísla. V roce 2023 uvádělo vysokou nebo středně vysokou důvěru v národní vládu jen 19 % lidí, v parlament 20 % a v politické strany 14 %. Lokální vláda na tom byla lépe, s důvěrou 44 %, policie 60 % a soudy 50 %.

Zvlášť důležitý je vztah mezi důvěrou a pocitem politického hlasu. Češi, kteří mají pocit, že současný politický systém neumožňuje lidem jako oni mít slovo, důvěřují národní vládě o 36 procentních bodů méně než ti, kteří cítí, že politický hlas mají.

To je praktická lekce pro stát, kraje i obce. Nedůvěra se nedá spravit kampaní o důvěře. Důvěra roste tam, kde lidé vidí, že jejich otázka nezmizela v koši, že odpověď není úřední výsměch, že připomínka byla vypořádána, že zápis odpovídá realitě, že smlouva je dohledatelná a že politik umí říct: „Tady máte podklady, tady je cena, tady jsou rizika, tady je důvod rozhodnutí.“

Čtěte také  Jak poznat manipulaci: deset triků, které se opakují v politice, reklamě i médiích

První krok občana: zjistit, kdo o věci opravdu rozhoduje

Mnoho občanského rozčilení se vyplýtvá na špatné adrese. Lidé nadávají na vládu kvůli věci, kterou rozhoduje obec. Útočí na starostu kvůli věci, kterou dělá kraj. Píšou poslanci kvůli zakázce městské firmy. Nebo viní úředníka za rozhodnutí, které schválili politici.

První občanská otázka proto zní: Kdo má pravomoc?

U silnice to může být obec, kraj, stát nebo soukromý vlastník. U školy obec, kraj, ministerstvo nebo ředitel. U nemocnice kraj, město, stát, akciová společnost nebo zdravotní pojišťovna. U územního plánu obec, ale v zákonném procesu s dotčenými orgány. U veřejné zakázky zadavatel. U sociální služby obec, kraj, stát nebo nezisková organizace s dotací.

Dokud nevíte, kdo rozhoduje, často jen křičíte do mlhy. Jakmile to zjistíte, můžete se ptát přesně.

Druhý krok: najít fázi rozhodování

Stejně důležité je vědět, kdy se věc nachází. Je to teprve nápad? Studie? Návrh rozpočtu? Záměr prodeje? Zadávací dokumentace? Podepsaná smlouva? Stavba? Soudní spor? Hotová věc?

Největší vliv má občan na začátku. Když se teprve připravuje rozpočet, strategický plán, územní studie nebo zadání zakázky, lze ještě měnit parametry. Když je smlouva podepsaná a stavební stroje stojí na místě, možnosti se zužují.

Občan mezi volbami proto nemusí sledovat všechno. Stačí naučit se sledovat několik signálů: program jednání zastupitelstva, návrh rozpočtu, zápisy z rady a zastupitelstva, úřední desku, registr smluv, veřejné zakázky, plán investic, změny územního plánu a materiály výborů.

Demokracie není jen velká slova. Často je to obyčejné PDF zveřejněné o týden dřív, než si ho někdo všimne.

Třetí krok: používat zákonná práva, ne jen komentáře na síti

Sociální sítě mohou upozornit na problém. Ale samy o sobě většinou nerozhodují. Komentář pod příspěvkem starosty není totéž jako písemný podnět, žádost o informace, připomínka k rozpočtu nebo vystoupení na zastupitelstvu.

Zákon o obcích dává občanovi obce staršímu 18 let právo vyjadřovat na zasedání zastupitelstva stanoviska k projednávaným věcem, vyjadřovat se k návrhu rozpočtu a závěrečnému účtu, nahlížet do rozpočtu, usnesení a zápisů, požadovat projednání určité záležitosti a podávat orgánům obce návrhy, připomínky a podněty. Pokud žádost o projednání věci podpoří nejméně 0,5 % občanů obce, musí být projednána ve lhůtách daných zákonem [3].

To je silné právo. Jen se málo používá.

Praktický postup je jednoduchý: napište stručně, co chcete projednat, proč to patří do působnosti obce, jaký navrhujete další krok a jaké podklady žádáte. Čím konkrétnější budete, tím hůř vás půjde odbýt.

Čtvrtý krok: žádat informace

Zákon o svobodném přístupu k informacím je jeden z nejdůležitějších občanských nástrojů. Umožňuje fyzickým i právnickým osobám žádat povinné subjekty o informace vztahující se k jejich působnosti.

To znamená: nemusíte jen věřit tiskové zprávě. Můžete chtít smlouvu, analýzu, zápis, podkladový materiál, stanovisko, rozhodnutí, komunikaci, tabulku, harmonogram, vyčíslení nákladů nebo seznam dodavatelů — pokud jde o informaci, kterou úřad má a zákon nebrání jejímu poskytnutí.

Dobrá žádost podle informačního zákona nemá být román. Stačí:

„Žádám podle zákona č. 106/1999 Sb. o poskytnutí následujících informací:

kopie smlouvy k projektu X,

přílohy smlouvy,

rozpočet projektu,

zápis z jednání, na němž byl projekt schválen.“

Neútočte v žádosti. Nepište politický projev. Chtějte dokument.

Pátý krok: chodit na zastupitelstvo, ale připraveně

Zastupitelstvo není divadlo pro politiky. Je to veřejné jednání orgánu, který rozhoduje o majetku, rozpočtu, investicích a pravidlech života v obci nebo kraji. Občan, který přijde připravený, může mít větší účinek než deset rozzlobených komentářů.

Připravte si jednu věc, ne deset. Mluvte k bodu programu. Řekněte, čeho se obáváte, jaký dokument jste četli, jakou máte otázku a co navrhujete. Pokud jde o peníze, ptejte se na částku, zdroj financování, provozní náklady a alternativy. Pokud jde o smlouvu, ptejte se na dobu trvání, sankce, výpověď, vlastnictví a odpovědnost. Pokud jde o stavbu, ptejte se na dopravní dopady, údržbu, hluk, zeleň, varianty a veřejné projednání.

Největší chyba je přijít jen s větou: „Všichni víme, že je to špatně.“ Zastupitelé pak mohou odpovědět: „Nevíme.“ A mají formálně pravdu.

Šestý krok: spojit se s dalšími lidmi

Jednotlivec může položit otázku. Skupina může otevřít téma. Spolek může dlouhodobě sledovat oblast. Petice může přinést problém na stůl. Iniciativa může přimět politiky, aby se veřejně vyjádřili.

Petiční právo patří mezi základní občanské nástroje. Ministerstvo vnitra připomíná, že každý má právo sám nebo společně s jinými obracet se na státní orgány se žádostmi, návrhy a stížnostmi ve věcech veřejného nebo jiného společného zájmu. Od roku 2022 lze pro petici využít také elektronický nástroj.

Petice sama o sobě nemusí změnit rozhodnutí. Ale dobrá petice dělá tři věci: přesně pojmenuje problém, ukáže počet lidí, kterým na věci záleží, a donutí adresáta formálně reagovat.

Špatná petice jen sbírá rozhořčení. Dobrá petice sbírá sílu pro konkrétní krok.

Sedmý krok: místní referendum jako těžší, ale silný nástroj

Místní referendum je jeden z nejsilnějších nástrojů přímé demokracie. Ministerstvo vnitra uvádí, že v něm oprávněné osoby rozhodují ano/ne o konkrétně položených otázkách, které patří do samostatné působnosti obce nebo statutárního města [6]. Návrh může podat přípravný výbor, který tvoří nejméně tři oprávněné osoby; návrh musí obsahovat mimo jiné znění otázky, odůvodnění, odhad nákladů a podpisové listiny.

Referendum není kouzelná hůlka. Nelze jím rozhodovat o všem. Zákon vylučuje například otázky místních poplatků, rozpočtu obce, volby a odvolání starosty či primátora a další případy. Přesto je to nástroj, který může změnit vážnou místní kauzu: výstavbu, prodej majetku, velkou investici, podobu veřejného prostoru.

Důležitá zkušenost z praxe je, že už samotná příprava referenda často donutí radnici začít komunikovat jinak. Když lidé sesbírají podpisy, věc přestane být „stížností několika nespokojenců“ a stane se politickým tématem.

Osmý krok: stížnost, podnět, ombudsman

Ne všechno je politický spor. Někdy úřad neodpovídá, postupuje nevhodně, chová se arogantně, porušuje lhůty nebo ignoruje podklady. Pak má smysl použít stížnost nebo podnět.

Podle informací Ministerstva vnitra lze proti nevhodnému chování úředních osob nebo proti postupu správního orgánu podat stížnost, pokud správní řád neposkytuje jiný prostředek ochrany. Veřejný ochránce práv přijímá podněty občanů, například online, e-mailem nebo datovou schránkou; po přijetí podnětu má dát vědět nejpozději do 30 dnů.

Ani ombudsman nevyřeší všechno. Nemůže nahradit soud, zastupitelstvo ani politickou odpovědnost. Ale může pomoci tam, kde občan narazí na špatný úřední postup, nečinnost, nerovné zacházení nebo nesrozumitelnou správu.

Devátý krok: sledovat smlouvy a veřejné peníze

Občanská kontrola bez dokumentů je jen podezření. Dokumenty jsou kyslík demokracie.

Zákon o registru smluv upravuje uveřejňování vybraných smluv prostřednictvím registru smluv a zvláštní podmínky jejich účinnosti [10]. Právě registr smluv je jedním z příkladů, kdy dlouhodobý občanský a expertní tlak přinesl systémový výsledek. Rekonstrukce státu, iniciativa nevládních organizací a expertů, prosazovala mimo jiné veřejné smlouvy státu a veřejných institucí na internetu; zákon o registru smluv byl přijat v roce 2015 a centrální registr začal fungovat od 1. července 2016.

To je velmi praktický příklad demokracie mezi volbami. Nešlo o jeden emotivní status. Šlo o dlouhodobou kombinaci odborných návrhů, veřejného tlaku, sledování politiků, práce s médii a vyjednávání. Výsledek dnes používají novináři, občané, firmy, zastupitelé i úředníci.

Když chcete kontrolovat moc, naučte se hledat smlouvy. Ne proto, že každá smlouva je podezřelá. Ale proto, že veřejné peníze mají být veřejně kontrolovatelné.

Desátý krok: vstoupit do politiky nízkým prahem

Ne každý chce být poslanec nebo starosta. Ale mezi pasivním občanem a profesionálním politikem existuje mnoho mezistupňů. Můžete se přihlásit do komise rady, sledovat výbor zastupitelstva, pomáhat spolku, připravit podklady pro sousedskou iniciativu, kandidovat v komunálních volbách, stát se členem okrskové volební komise, dobrovolničit v kampani, vést veřejnou debatu nebo pomáhat s kontrolou zakázek.

Demokracie potřebuje i lidi, kteří nechtějí funkci. Potřebuje lidi, kteří umějí číst rozpočet, zeptat se na smlouvu, přinést věcný argument, uklidnit hysterickou debatu, vysvětlit sousedům, co se opravdu projednává, nebo říct vlastnímu táboru: „Tohle už není pravda.“

Občanská aktivita není jen odpor. Je to také údržba společného prostoru.

Co ukazují pozitivní zkušenosti

Pozitivní zkušenosti mají společné jedno: občanská aktivita funguje nejlépe, když je konkrétní, dlouhodobá a opřená o podklady.

První typ úspěchu je systémová změna. Rekonstrukce státu a registr smluv ukazují, že občanská iniciativa může pomoci prosadit zákon, který zůstane i po změně vlád.

Druhý typ úspěchu je lokální korekce rozhodnutí. Místní referenda, občanské petice a veřejný tlak se opakovaně používají u výstavby, majetku nebo veřejného prostoru. Například v Praze 7 obyvatelé v referendu odmítli plán výstavby drahé radnice; v pražských Lipencích obyvatelé v referendu odmítli masivní zástavbu, která by podle tehdejšího popisu výrazně změnila charakter obce. Každý podobný případ je nutné posuzovat zvlášť, ale princip je jasný: organizovaná veřejnost dokáže donutit politiku zpomalit a znovu vysvětlovat.

Třetí typ úspěchu je lepší proces. Participativní rozpočty a veřejná plánování nemusejí řešit největší konflikty státu, ale učí lidi, že veřejné peníze nejsou abstraktní. Metodiky participativního rozpočtu v Česku zdůrazňují dialog radnice s občany a zapojení veřejnosti do rozhodování o části veřejných prostředků. Výzkumy participativního rozpočtování v zahraničí i v české praxi zároveň upozorňují, že přínos závisí na dobrém nastavení, informovanosti a skutečné vazbě na rozhodování.

Tady je skrytý klíč: občanská aktivita nemusí vždy vyhrát spor. Někdy stačí, že zlepší pravidla hry.

Čtěte také  Jak se bránit politické manipulaci: příručka pro občany, kteří nechtějí skočit na každou kličku

Jak si vybrat správný nástroj

Ne každá situace potřebuje protest. Ne každá situace potřebuje právníka. Ne každá situace potřebuje referendum. Většina občanské práce začíná jednodušeji.

Když nevíte, co se děje, žádejte informace.

Když se projednává věc v obci, jděte na zastupitelstvo a mluvte k bodu programu.

Když problém sdílí víc lidí, sepište petici.

Když jde o samosprávnou otázku velkého významu, zvažte místní referendum.

Když úřad neodpovídá nebo postupuje špatně, podejte stížnost nebo podnět.

Když jde o dlouhodobé téma, založte spolek nebo pracovní skupinu.

Když máte pocit, že „tam nikdo normální není“, zvažte kandidaturu nebo podporu někoho schopného.

Demokracie mezi volbami není jedna velká dramatická akce. Je to řemeslo. Někdy dopis. Někdy schůzka. Někdy tabulka. Někdy vystoupení na zastupitelstvu. Někdy rok práce, než se vůbec něco pohne.

Desetiminutový občanský test

Když narazíte na problém ve veřejném prostoru, zkuste tento rychlý postup:

Pojmenujte věc jednou větou.
Například: „Obec chce prodat pozemek bez jasného vysvětlení ceny.“

Určete, kdo rozhoduje.
Obec, kraj, ministerstvo, městská firma, škola, nemocnice, správní úřad?

Najděte dokument.
Program zastupitelstva, usnesení, smlouva, rozpočet, zadávací dokumentace, důvodová zpráva.

Zjistěte fázi.
Nápad, návrh, schvalování, smlouva, realizace, kontrola?

Položte jednu přesnou otázku.
„Jak byla určena cena?“ je lepší než „Proč to zase děláte potají?“

Vyberte nástroj.
Dotaz, žádost podle zákona o informacích, vystoupení na zastupitelstvu, petice, podnět, referendum.

Najděte spojence.
Soused, odborník, spolek, opoziční i koaliční zastupitel, novinář, právní poradna.

Komunikujte věcně.
Kdo křičí bez podkladů, pomáhá těm, kdo chtějí občany vykreslit jako potížisty.

Trvejte na odpovědi.
Neskočte na obecné fráze. Chtějte dokument, termín, odpovědnou osobu.

Sledujte výsledek.
Veřejná kontrola nekončí tím, že někdo slíbí nápravu. Končí až tím, že je náprava dohledatelná.

Aktivní občan není nepřítel radnice

Politici a úředníci někdy vnímají aktivní občany jako problém. A někdy k tomu mají důvod: část lidí skutečně přichází jen s křikem, osobními útoky a konspiracemi. Jenže férová občanská kontrola není nepřátelství. Je to služba veřejnému prostoru.

Aktivní občan může upozornit na chybu včas. Může přinést místní znalost, kterou projektant nemá. Může zachytit špatnou smlouvu dřív, než se podepíše. Může donutit město vysvětlit cenu. Může zabránit tomu, aby se z malé neprůhlednosti stala velká kauza.

Dobrá samospráva se občanů nebojí. Špatná samospráva je chce mít jen jako voliče v kampani.

Závěr: volby rozhodují o směru, občané mezi volbami hlídají cestu

Demokracie není jen okamžik, kdy hodíte lístek do urny. Volby jsou začátek mandátu, ne konec občanské role. Mezi volbami se rozhoduje o tom, zda se sliby promění v rozumnou politiku, nebo v drahé chyby. O tom, zda veřejné peníze půjdou do potřebných věcí, nebo do neprůhledných projektů. O tom, zda úřady budou občanům sloužit, nebo je unavovat.

Nikdo nemusí sledovat všechno. Nikdo nemusí být právník, ekonom ani aktivista na plný úvazek. Stačí začít tam, kde žijete: rozpočet obce, škola, doprava, zeleň, bezpečnost, veřejný majetek, místní služby. Stačí umět položit přesnou otázku, najít dokument a nenechat se odbýt větou, že „byly volby“.

Byly volby. Právě proto má smysl se dívat, co zvolená moc dělá.

Demokracie není ticho po volbách. Demokracie je kontrolovaná moc.

Zdroje a kontext
[1] Ústavní zákon č. 1/1993 Sb., Ústava České republiky, zejména čl. 1 a čl. 2.
https://e-sbirka.gov.cz/sb/1993/1
[2] Listina základních práv a svobod, zejména čl. 17, 18 a 21.
https://www.psp.cz/docs/laws/listina.html
[3] Zákon č. 128/2000 Sb., o obcích, zejména § 16 k právům občana obce.
https://e-sbirka.gov.cz/sb/2000/128
[4] Zákon č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím.
https://e-sbirka.gov.cz/sb/1999/106
[5] Ministerstvo vnitra ČR: Občanské aktivity – petice a elektronický nástroj pro petice.
https://mv.gov.cz/clanek/obcanske-aktivity.aspx?q=Y2hudW09NA%3D%3D
[6] Ministerstvo vnitra ČR: Občanské aktivity – místní referendum, rozsah, pravidla a výluky.
https://mv.gov.cz/clanek/obcanske-aktivity.aspx
[7] Portál veřejné správy: Návrh na konání místního referenda.
https://portal.gov.cz/sluzby-vs/navrh-na-konani-mistniho-referenda-S6902
[8] Portál veřejné správy: Stížnost podle správního řádu.
https://portal.gov.cz/sluzby-vs/stiznost-podle-spravniho-radu-S5682
[9] Veřejný ochránce práv: Podejte podnět.
https://www.ochrance.cz/podejte-stiznost/
[10] Zákon č. 340/2015 Sb., o registru smluv.
https://e-sbirka.gov.cz/sb/2015/340
[11] Český statistický úřad: Celostátní referenda – informace o referendu o přistoupení ČR k EU v roce 2003.
https://csu.gov.cz/celostatni-referenda
[12] CVVM SOÚ AV ČR: Angažovanost občanů a zájem o politiku – podzim 2023.
https://cvvm.soc.cas.cz/cz/tiskove-zpravy/politicke/demokracie-obcanska-spolecnost/5778-angazovanost-obcanu-a-zajem-o-politiku-podzim-2023
[13] OECD: Guidelines for Citizen Participation Processes, část „Why involve citizens?“.
https://www.oecd.org/en/publications/2022/09/oecd-guidelines-for-citizen-participation-processes_63b34541/full-report/component-5.html
[14] OECD: Exploring New Frontiers in Citizen Participation in the Policy Cycle, 2025.
https://www.oecd.org/en/publications/2025/03/exploring-new-frontiers-in-citizen-participation-in-the-policy-cycle_3b33d845.html
[15] OECD: Survey on Drivers of Trust in Public Institutions – 2024 Results, Country Note: Czechia.
https://www.oecd.org/en/publications/oecd-survey-on-drivers-of-trust-in-public-institutions-2024-results-country-notes_a8004759-en/czechia_54847e53-en.html
[16] Rekonstrukce státu: informace o cílech a protikorupčních opatřeních, včetně registru smluv.
https://frankbold.org/rekonstrukce-statu
[17] Rekonstrukce státu: souhrn protikorupčních zákonů 2013–2017, informace o přijetí zákona o registru smluv a spuštění registru.
https://rekonstrukcestatu.s3.amazonaws.com/rekonstrukcestatu/production/files/2019/05/17/18/15/47/15ef92ee-ae32-45b9-b064-d54be8c7c8b9/rekonstrukce-statu-protikorupcni-zakony-souhrn-2013-17.pdf
[18] Hospodářské noviny: Lidé v Praze 7 odmítli předraženou radnici, 2013.
https://domaci.hn.cz/c1-59112480-obyvatele-prahy-7-zamitli-stavbu-radnice
[19] Seznam Zprávy: Lidé v referendu odmítli stavby, které by jim obec zdvojnásobily, 2024.
https://www.seznamzpravy.cz/clanek/domaci-zivot-v-cesku-lide-v-referendu-odmitli-masivni-vystavbu-ktera-mela-jejich-ves-zdvojnasobit-266425
[20] Agora CE: Metodika tvorby participativního rozpočtu pro města v ČR.